Хто ви?
Агов!
Вибачте, я забіг наперед.
Гей, ви, на столі – привіт!
Не хочете пройти коротеньке опитування?
Хто це?
П'ять питань.
Знаю, вам хочеться спати,
та впевнений, у вас у голові одразу проясниться.
Хто це говорить?
О, боже.
Гей! Відкрийте двері!
Я буду радий потеревенити, щойно ми пройдемо опитування.
Почнемо з першого питання?
Я не буду проходити опитування.
Почнемо з першого питання?
Випустіть мене.
Гей!
Відкрийте двері!
Чорт!
Гей! Випустіть мене!
Гей.
Я тут.
П'ять питань?
П'ять питань.
І що я отримаю вкінці?
Це залежить від відповідей.
Гаразд.
Чудово. Починаємо.
Спочатку скажіть, хто ви.
Це перше питання?
Імені достатньо.
Я не…
Усе гаразд.
Якщо не можете відповісти на питання, кажіть: «невідомо».
Що це таке?
Добре, невідомо.
Питання друге: в якому штаті чи на якій території США ви народилися?
- Зачекайте. -Назвіть штат чи територію.
- Не знаю. - Невідомо.
Третє питання. Назвіть будь-який штат чи територію США.
- Чорт. Я… -Будь-що.
- Не знаю. Делавер. Що тут діється? - Делавер.
Четверте питання. Який улюблений сніданок містера Іґана?
Я не… Безглузде питання.
Справді? Невідомо. Питання п'яте.
Нагадую: воно останнє.
Наскільки ви пам'ятаєте –
якого кольору були очі у вашої матері?
Що тут таке… діється?
Невідомо.
Отже: невідомо, невідомо, Делавер, невідомо, невідомо.
Що ви зі мною зробили?
Чудовий бал за відповіді.
Розрив
LUMON, ДОСТУП НА ПОВЕРХ РОЗРИВУ, МАРК СКАУТ
Готові прийняти містера Скаута?
Дякую.
Проходьте.
ДОСТУП НА ПОВЕРХ РОЗРИВУ
Містере Скаут.
Привіт, Джадде.
- Добре. До вечора. - Ага. Бувай.
МАРК С. – АЛЛЕНТАУН
- У тебе нездорове дихання. - Вибач.
Ти хворий?
Можливо. Учора Піті шморгав.
Дихнеш на мене – горло вирву.
Ого. Який ти швидкий.
Думаю, вирвавши моє повне мікробів горло,
ти скоріше захворієш, ніж якщо я на тебе дихатиму.
Ні. Завдяки ендорфінам.
Хай Піті краще прийде, бо вже за мить
я закінчу роботу над файлом Tumwater, а він має опрацювати дані.
Здається, його нема.
ДРАНСВІЛЬ
Не опрацює дані сьогодні – вони дізнаються лише в наступний вівторок.
- Це звичайна лумонська дурня. - Обережно, чувак.
Привіт, діти. Що на вечерю?
Чорт, Ірве, ми ж попереджали.
Щодо вітання? Думав, ви жартуєте.
Ні. Ми його ненавидимо. Скільки причин ми назвали?
- Вісім. - Вісім причин.
Головна з них – прихована поблажливість.
Це збиває з пантелику. Ніби тобі діти вечерю готують. Чи…
Ага. Фіговий з тебе батько.
- А Піті нема? - Мабуть, хворий.
О, ні. Сьогодні Ділан завершує Tumwater.
Якщо не побачить, що я закінчив,
мене не оберуть найкращим очисником кварталу,
і – бувай, моя вафельна вечірка.
Бурчи, бурчи. Розбалували вас цими привілеями.
Колись за опрацьований файл
нам лише тисли руку й підливали вершків.
Не віриться, що вас стимулювали вершками.
Так і було. І тоді ми були за це вдячні.
Дурість.
Величезна дурість.
Чесно відпрацювати день і не отримати за це дитячого сніданку.
Ого. Ірв випустив кігті.
Доброго ранку, відділ очищення макроданих.
Вітаю, містере Мілчік.
Марку, можна тебе на хвилинку?
ОЧИЩЕННЯ МАКРОДАНИХ
Востаннє ти бачив міс Кобел у її старому кабінеті.
Тепер вона сидить у новому.
Зовсім іншому.
А чого мене викликають?
Вона не каже,
та я знаю: якщо похвалиш кабінет, вона буде щаслива.
АДМІНІСТРАЦІЯ
Марк? Заходь. Зачини двері.
Класний кабінет.
Він жахливий.
Так. Старий був кращий.
У тебе жахливий вигляд. Наче з похмілля.
Сідай.
Правління сьогодні приєднається дистанційно.
Зі мною зараз Марк С.
Вітаю. Ви…
Певно, це з приводу того, що сьогодні я очолюю відділ.
Що ж…
Я й раніше заміняв Піті, тож це не проблема.
Піті більше не працює в нашій компанії.
Прошу?
Я сказала: Піті більше не працює в нашій компанії.
Вибач, Марку. Ваша з ним офісна дружба мені дуже подобалася.
Хіба нас не мали про це сповістити? Що сталося?
Ми б радо розповіли,
та, на жаль, не можемо через політику нерозголошення.
Інакше ми допомагатимемо тобі порушити приватність Піті.
Марку, будь ласка, поклади електронний ключ на стіл.
Марку С., я даю тобі свободу служити Кіру
на кращій посаді – керівника відділу очищення макроданих.
Поздоровляю.
Рукостискання доступне на вимогу.
Дякую. Потиснете мені руку?
Знаю, ти ще не проводив навчання, але Ірвінґ тобі допоможе.
Дотримуйся схеми й рухайся вперед залежно від ходу розмови.
Ти впораєшся.
- Якщо тобі потрібно кілька хвилин… - Дякую, ні.
Я також дякую правлінню.
Правління утримається від висловлювань на цій зустрічі.
Наша остання очисниця, жінка…
Керол. Замінила Ділана.
Не сумуй.
Я в нормі. У нас усе буде добре.
Розумію, що ви з Піті дружили.
Йому єдиному подобалися твої жарти.
Усе добре. То мені починати одразу зі вступного опитування?
Це якось дивно, хіба ні?
Стандартна процедура.
Починай з 1А і йди крок за кроком, залежно від її відповідей.
Може, просто поговорити з нею?
Вона заслуговує, щоб їй повідомили інформацію в належному порядку.
Як її повідомили тобі.
LUMON ПЕРЕРОБЛЯЄ СМІТТЯ!
«Якщо учень рознервується й захоче піти, перейдіть на сторінку 19».
Вона має попросити тричі. Тоді випускай.
Ясно. Так.
УЧЕНЬ МУСИТЬ ТРИЧІ ПОПРОСИТИ ПІТИ
Зображення добре.
Вона симпатична.
Ну що ж. Усе готово.
Люблю дивитися, як усі ви сюди потрапляєте.
Починай, коли будеш готовий.
- Добре. - Так.
УЧЕНЬ ПИТАЄ: ХТО ГОВОРИТЬ?
ПИТАННЯ: ХТО ВИ? СТАНДАРТНА ВІДПОВІДЬ: НЕВІДОМО
Починаємо.
Хто ви?
Добре.
Хто ви?
- Марку. - Що?
Ти пропустив вступ.
Агов.
Чорт!
Вибачте, я забіг наперед.
ГЕЙ, ВИ, НА СТОЛІ – ПРИВІТ!
- Це воно. - Гаразд.
Гей, ви, на столі – привіт!
Не хочете пройти коротеньке опитування?
Хто це?
П'ять питань.
Знаю, вам хочеться спати,
та впевнений, у вас у голові одразу проясниться.
Хто це говорить?
«Хто це говорить?»
ЯКИЙ УЛЮБЛЕНИЙ СНІДАНОК МІСТЕРА ІҐАНА?
Гей! Відкрийте двері!
Марку.
Я буду радий потеревенити, щойно ми пройдемо опитування.
Почнемо з першого питання?
Я не буду проходити опитування.
Почнемо з першого питання?
Випустіть мене. Гей!
-Відкрийте двері! - Вона не повинна так поводитися.
Гей!
Вона вдереться сюди.
-Випустіть мене! - Не вдереться.
Ви це бачите?
Я дивлюся.
Допомогти їм?
Не треба.
Чудовий бал.
Здається, я знаю, яка причина нашого непорозуміння.
- Що? - Там був вступ,
який я мав прочитати перед опитуванням,
він підготував би вас до питань і…
Та, на жаль, я його пропустив і одразу почав опитування.
Я – худоба?
Даруйте?
Ви виростили мене, щоб з'їсти, і тому я нічого не пам'ятаю?
Думаєте, ми виростили цілу людину, дали вам свідомість…
- Не знаю. - …нафарбували нігті й…
Я не знаю. Я не знаю вас.
Ні, ви не худоба. Господи боже.
То як мене звати?
Геллі.
Вас звати Геллі. Геллі Р.
Прошу.
Дякую, що пройшли вступне опитування.
Відчуваю, що питання вас налякали й дезорієнтували.
Хороша новина – в нас за вами зараз вступна орієнтація.
Вас найняли на роботу
на поверх розриву в Lumon Industries.
Який поверх?
Ви не зовсім розумієте процедуру розриву.
Про це – пізніше.
Поговорімо про те, що вам відомо – баланс між роботою та особистим життям.
Спочатку уявіть, що ви – гойдалка.
Чорт!
Двері замикаються ззовні.
- Випустіть мене! - Боже!
Давайте зробимо паузу. Будь ласка.
Будь ласка.
Мене звати Марк.
І…
Кілька років тому я опритомнів на цьому столі.
У цій кімнаті.
І безтілесний голос 19 разів питав мене, хто я.
І коли я зрозумів, що не можу відповісти,
Я сказав цьому голосу, що знайду його і вб'ю.
Не знаю, чому я це сказав. Теж був наляканий.
І ви вбили голос?
Ні.
Той голос звали Піті. І він став моїм найкращим другом.
Тож, послухайте, Геллі, тут теж можна якось жити.
Можна якось жити?
Розумієте, життя – як гойдалка…
Випустіть мене негайно!
-Попросіть ще раз. - Що?
Ви двічі попросили випустити вас. Попросіть ще раз.
- Марку. - Так?
Я хочу негайно піти з цієї будівлі.
Бачу, вам здається, що з Lumon у вас не склалося.
Мені прикро, та я зовсім не хочу утримувати вас там, де ви не щасливі.
Ми випустимо вас звідси.
Ірве.
Зараз відділи майже порожні, та вони заповняться за день.
Планується розширення.
І тому я тут?
Ні. Ви – заміна.
Заміна кого?
Вам, здається, це не подобається.
Ось ваші сходи. За поворотом.
Ви зі мною не підете?
Мені не можна цього бачити.
Що?
Щойно ви підете, ви…
Мені не можна дивитися.
Авжеж не можна.
МЕЖА РОЗРИВУ ОБМЕЖЕНИЙ ДОСТУП
Що за чортівня?
- Я померла? - Ні.
- Це що, типу, пекло? - Ні.
То чому я не можу звідси вийти?
Ви вийшли. Щойно. Принаймні на сходи.
Вийшли, але повернулися.
- Не поверталася. - Повернулися.
Ходімо.
Б'єшся офісним обладнанням у перший день.
З тобою буде весело.
Я поділяю твої почуття.
Я й сама хотіла відлупцювати Марка, але я його роботодавиця.
І він – голова твого відділу.
Тож ми обидві мусимо бути сильні.
Хороша новина: у твоїй орієнтації залишилася лише одна частина.
Її Марк точно не зіпсує.
Чому?
Бо це відео.
Вітаємо в Lumon, Геллі.
ГЕЛЛІ Р.
Сідай.
Ви злитися на мене?
За некомпетентність чи непокору?
- Ну… - Так!
Знаєш, моя мати була атеїстка.
Вона казала, що про пекло можна сказати добре й погане.
Добре:
пекло – лише продукт хворобливої людської уяви.
Погане:
усе, що люди можуть уявити, вони зазвичай можуть створити.
Я не розумію, що це значить.
Такий відділ, як твій, може працювати чудово або жахливо.
Знаєш, від чого це залежить?
Від людей.
Сідайте.
LUMON ВІТАЛЬНЕ СЛОВО «ГЕЛЛІ Р.»
Що ж, сідайте.
Мене звати Геллі Р.
Я записую це відео
приблизно за дві години до того, як мені його покажуть.
Я добровільно погодилася пройти процедуру,
яку називають «розрив».
Я даю згоду на хірургічне роз'єднання моїх хронологій сприйняття,
що призведе до розділення спогадів про роботу і особисте життя.
Я усвідомлюю, що відтепер
доступ до спогадів залежатиме від мого місцеперебування.
Я не матиму спогадів про зовнішній світ,
коли перебуватиму на поверсі розриву в Lumon,
як не пам'ятатиму про роботу, коли йтиму з нього.
Мені відомо, що ця зміна
всеохопна й необоротна.
Я роблю цю заяву з власної волі.
Гаразд. Закінчили.
Усе.
Ідіть.
То я ніколи звідси не вийду?
Ви підете о 17:00.
Хоча нас трохи затримують. Тож о 17:15.
Але вам так не здаватиметься. Принаймні не цій версії вас.
У мене є сім'я?
Ви про це не знатимете.
І в мене нема вибору.
Щоразу, як ви тут опинятиметеся, знайте – це з власної волі.
Вітаю.
На все добре.
До побачення.
МІСТЕРУ СКАУТУ
«Шановний Марку, сьогодні, коли ви заносили коробки
до кімнати, ви послизнулися на слайді для проєктора
й трохи вдарилися скронею».
КАРТКА ДОСТУПУ ДЛЯ VIP «БАР І ГРИЛЬ У ПІПА»
ЦЯ КАРТКА ДАЄ РАЗОВИЙ ДОСТУП
У VIP ЗАЛУ ЗАКЛАДУ ПІПА.
Я VIP У ПІПА.
Гей!
Вибачте.
Не відволікайтеся, коли ожеледиця.
Вибачте.
ТАУНХАУСИ БЕАРД-КРІК
Цей комар проведе більшу частину свого семиденного життя…
Ага. Ні, я знаю, місіс Селвіґ. Просто він знову стояв на моєму місці.
Сміття забирають завтра ввечері. Сьогодні – те, що на переробку.
Так. Справді дивно. Але так вже вони працюють.
І коли там обидва ваші, нема місця для…
- Привіт. - Привіт.
Ти забув?
А, так. Чорт.
Нічого.
- Вибач. - Усе гаразд.
- Натягуй штани, і я… - Я в штанях.
…чекатиму в… Це не штани.
Якщо нема вечері, яка ж це вечеря?
- Що ж… - Типу…
Ти винен мені.
- Справді? - Ага.
Пам'ятаєш, у дитинстві я була тобі кращою сестрою, ніж ти мені братом?
Мабуть, забув.
А ще скоро річниця.
Я подумала, ти захочеш побути між людьми.
Ні.
Нічого собі. Де це ти так?
На роботі. Вони вибачилися.
Вибачилися. Слава богу.
До вибачень долучили пояснення?
Усе добре. Отримав подарунковий сертифікат.
Ого. І в який заклад?
Не знаю. «У Піпа».
Авжеж, «У Піпа». Гарно тобі там відпочити.
Так і зроблю. Без тебе.
А ось і наш бранець.
- Привіт, Ріку. - Я Рікен. Чуєш, Рікен.
- Вигляд у вас, сер, спокійний. - Ага.
Привіт, милий.
Привіт.
Багато людей, здається, забувають, що життя це не їжа.
- Так. - Є життя –
складна комбінація чуттів і… дій.
І є їжа… А що вона таке?
- Ага, що? - Пальне.
Калорії. Це не одне й те саме.
- Це точно, Петтоне. - Згоден.
Однак…
Вибачте. У Марка з татом була фляжка з написом: «Віскі – це життя».
- Це правда. - Не могла не згадати.
Так. Він був недіагностований алкоголік.
Марку, Рікен казав Ребеці й мені, що ти був викладачем історії.
Ага.
І мені цікаво, що ти про це думаєш.
Протиставлення їжі й життя.
Не знаю. Я викладав здебільшого історію Першої світової.
Ясно. Тоді в мене питання.
Я тут читав одну статтю
про порівняння рівня насильства у війнах у різі часи.
У нас тут ботани.
Нездоровий інтерес до війни.
Так от, автор каже, що люди називали ту війну Великою.
Очевидно, було б моветоном казати: «Перша світова».
Справді?
Ну… ніхто б не називав її Першою світовою,
бо ще не сталася Друга світова війна.
- Це ж треба. - Авжеж.
- Правильно. - Ага.
Так і є.
Тому ми його й запрошуємо.
Покійна дружина Марка, Джемма, теж була вчителька. Російська література.
- Обожнюю літературу. - Еге ж?
Але тепер Марк – людина Lumon.
- Рікене. - Серйозно?
Так. Уже два роки.
- Ви розробляєте ліки? - Ні.
Я думав, Lumon займається скоріше технологіями.
- Почали в 1800-х. - Справді?
Виготовляли різні мазі.
Вони все роблять!
Я працюю у відділі корпоративних архівів, тож…
То ти знаєш усі їхні брудні таємниці.
- Не зовсім. - Ні.
У Марка делікатна робота, яка вимагає процедури розриву.
Ого.
Це щось надзвичайне, так?
Ага. А ще, хай він сам обирає, чи розповідати про це іншим.
- Так, Рікене? - О боже.
- Ні. - О боже, Марку.
- Пробач. - Усе гаразд. Мені байдуже.
- Пробач. - А я вважаю, що це щось дивовижне.
Якби я так уміла.
Але я б завжди думала про іншу себе.
Ну… Нікого іншого нема.
Це я. Я роблю роботу.
Я просто не розумію вісцерального аспекту. Що ти відчуваєш?
Це просто. Спогади людини розділяються на дві групи,
і коли вона не на роботі, то взагалі нічого про роботу не пам'ятає.
Це ж так, Марку?
- Ну… - Ти заходиш у офіс о 09:00,
і раптом уже 17:00, і ти йдеш звідти?
- Нас трохи затримують, тож… - Вас затримують?
І навпаки: на роботі ви не пам'ятаєте про життя поза нею.
Виходить, та версія вас на роботі, як у пастці.
Ну…
- Тобто, не як у пастці, але… - Але що?
Ні, мені цікаво. Що ти хотів сказати? Не в пастці, але що?
Що ти хотів сказати?
Здається, зрозуміло, яка в тебе думка щодо подій у Конгресі.
Думаю, що ми
- упускаємо головне. - Так.
А головне те, що Марк прийняв рішення.
Це рішення спірне –
з етичної й соціальної точки зору.
І з моральної. І з наукової.
Але, Марку, я тебе підтримую.
Беззастережно.
- Гарно сказав. - Дякую.
- Авжеж. - Я цілком підтримую Марка.
Ну…
Дякую. Це дуже мило.
На цьому місці я б зазвичай сказав
щось на кшталт «налітай».
Та мушу зауважити, що завдяки відсутності їжі
ми вже це зробили – на значно глибшому рівні.
- О, безперечно. - Прада ж?
Мій друг у Лімі не влаштовував вечер з їжею вже…
Якщо я дам тобі три тисячі доларів – пробачиш мені?
Твоє дитя не винне в лиходійствах цього вечора,
тож я зачекаю, поки воно народиться, а потім уб'ю тебе.
Слава богу. Це тобі, друже.
Дякую.
Як там той хороший лікар – психотерапевт з дивними вусиками?
Ти не ходиш до нього?
Завдяки роботі мені полегшало.
Ага.
Я пишаюся тим, що ти погодився на цю роботу. Справді.
І, думаю, вона б теж пишалася. Я впевнена.
Та думаю, що забувати про неї на вісім годин на день
не означає одужувати.
Переночуєш у мене, оскільки ти вже тут?
Ні.
Чому?
У твоєму домі пахне вагітністю.
Ага. Я просто не розумію вісцерального аспекту.
Вона смішна. Згоден?
- Ти все ж таки залишишся на ніч. - Ні.
Я роблю всі простирадла сам,
тож велике я ще не скоро закінчу.
Але односпальне ліжко зручне,
а піжаму зіткали в країнах Балтії на ручних верстатах,
тож ти добре спатимеш.
Дякую. Я все одно не розумію, чому тут три ліжка.
- Ага. - Колега Рікена сказав нам,
що, поки дитина росте, зміна ліжка може її травмувати.
Безповоротно.
Та якщо забезпечити дитину всіма ліжками наперед від народження,
вона зможе переміщатися з одного на інше на власний розсуд.
Ясно. Так.
Ага.
Думаю, всім дуже сподобалося твоє товариство.
Це добре.
Милий…
- Ти готовий? - Так.
- Ходімо. - Приємних снів.
Дякую.
Добраніч, мілорде.
Добраніч, міледі.
Привіт.
Ти давно встав?
Давно.
Уночі тут у дворі був якийсь бізнесмен.
- Бізнесмен? - Ага.
Нижчої ланки чи керівник?
Я серйозно кажу.
У моєму дворі вночі був чоловік?
Ага.
Прокляття.
Він на мене дивно дивився. Наче знав мене.
Завдяки злодію, що заліз у дім, ти відчув, що тебе бачать?
Чітко бачать.
Тут поряд є бар, мабуть, хтось випадково забрів.
До речі, ти досі тхнеш, як спиртзавод.
Вибач, мусив втопити в алкоголі спогади
про те, як мама й тато міняли мені в дитинстві ліжка.
Чекав нагоди пожартувати?
ДЗВОНИТЬ МІСІС СЕЛВІҐ
«БАР І ГРИЛЬ У ПІПА» ОБІД – ВЕЧЕРЯ
ЗОНА VIP
Алло.
Вторсировину на переробку забирали вчора, місіс Селвіґ.
Сьогодні вивозять сміття.
А ви завжди ставите свій бак на моє місце. Тож…
Так. Добре.
Взагалі, я не можу зараз говорити. Я вечеряю в ресторані. Але…
Ні, сам.
«Бар і гриль у Піпа».
Даруйте. Що…
Завершуй розмову. Швидко.
Вибачте, місіс Селвіґ, їжу вже приготували й подали.
Привіт, діти. Що на вечерю?
Вибач. Ти не розумієш, про що це.
Ви стежите за мною? Що…
У тебе тут інший голос.
Гірший.
- Хто ви, в біса, такий? - Піті.
Мене звати Піті. Я з твоєї роботи.
Навряд. Усі в моєму відділі пройшли…
Процедуру розриву. І я теж.
І розрив – це назавжди.
Так. Нелегко було хакнути імплантат. Мені допомогли.
То що, вам не подобалася ваша робота?
- І замість подати скаргу, ви… - Ні.
Спочатку я так і зробив. І ти теж.
Ясно. Отже…
Ви знову з'єдналися.
І тепер вважаєте, що вони вас переслідують? Чи що?
Так.
Вони – це Ґрейнер, який, мабуть, зараз десь поруч.
Ґрейнер. Зрозуміло. Ви з ним знайомі чи…
Ми обидва з ним знайомі. І він нам не подобається.
Ясно.
Усе, що вони кажуть про роботу – неправда.
Якщо зі мною щось станеться,
хочу, щоб те, що я знаю, знав ще хтось.
Краще – мій друг.
То ми друзі?
Я твій найкращий друг.
А ти мій дуже хороший друг.
У ПІПА
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ, ПЛЕМІННИЦЕ!
Марку, вибач за таку листівку.
Знаю, вона недоречна, та треба було на чомусь писати.
Хоч я впевнений, що з тебе вийшла б чудова племінниця.
Ми питали себе, які ми люди поза роботою.
Що ми обираємо й чому.
Я думав, що треба бути чудовиськом,
щоб змусити людину працювати в такому місці.
Особливо, якщо ця людина – ти.
Але ми не чудовиська, Марку. Не справжні чудовиська.
Якщо ти не хочеш знати, що там діється, я не примушуватиму.
Та якщо хочеш – на звороті листівки є адреса.
Приходь один і знайдеш початок дуже довгої відповіді.
Марку, це ви?
О, місіс Селвіґ.
Мені так ніяково через те, що я переплутала баки.
Нічого.
Як пройшла вечеря?
Чудово. Я просто втомився.
Знаєте, моя мама була католичка.
Вона казала, що святим треба вісім годин, щоб благословити спляче дитя.
Надіюся, вас вони встигають благословити.
Ну… Цієї ночі я дам їм вдосталь часу.
На добраніч, місіс Селвіґ.
Марку!
Ви хороша людина.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко