Hvem er du?
Hallo?
Beklager, jeg går for fort fram.
Hei, du på bordet. Jeg lurer på om du kan svare på en kort undersøkelse.
Hvem er det?
Fem spørsmål.
Jeg vet at du er søvnig, men det vil sikkert kvikke deg opp.
Hvem er det som snakker?
Herregud.
Hei! Åpne døren!
Jeg vil gjerne prate etter undersøkelsen. Skal vi begynne med første spørsmål?
Jeg tar ikke undersøkelsen.
Skal vi begynne med første spørsmål?
Slipp meg ut herfra.
Hei!
Åpne døren!
Faen.
Hei! Slipp meg ut!
Hei.
Hallo.
Fem spørsmål?
Fem spørsmål.
Hva får jeg etterpå?
Kommer an på svarene.
Ok.
Bra. Da starter vi.
Først, hvem er du?
Er det første spørsmål?
Det holder med fornavnet.
Jeg vet…
Det er greit.
Hvis du ikke kan svare, kan du bare si "ukjent".
Hva er dette?
Ok, ukjent.
Andre spørsmål: I hvilken delstat eller territorium ble du født?
- Vent. -Hvilken delstat eller territorium?
- Jeg vet ikke. -Ukjent.
Tredje spørsmål. Nevn en delstat eller territorium.
- Faen. -Den første du kommer på.
- Jeg vet ikke. Delaware. Hva er dette? -Delaware.
Fjerde spørsmål. Hva er Mr. Eagans favorittfrokost?
Jeg… Det gir ikke mening.
Greit. Ukjent. Spørsmål fem.
Og jeg minner deg på at det er siste spørsmål.
Etter hva du kan huske, hvilken farge var det på din mors øyne?
Ok, hva… hva skjer?
Ukjent.
Så det er ukjent, ukjent, Delaware, ukjent, ukjent.
Hva har du gjort mot meg?
Det er et perfekt resultat.
SPLITTET - ADGANG
Er du klar for Mr. Scout?
Takk.
Gå inn.
SPLITTET - ADGANG
Mr. Scout.
Hei, Judd.
- Vi ses i kveld. - Ja, ses snart.
- Du puster fælt. - Beklager.
Er du syk?
Kanskje. Petey snufset i går.
Puster du på meg, river jeg ut strupehodet ditt.
Jøss. Den gikk rett til ti.
Å rive ut mitt basillfylte strupehode
vil nok gjøre deg sykere enn om jeg puster på deg.
Nei. Endorfiner.
Petey bør ikke være ute hele dagen, for jeg er like ved
å fullføre Tumwater-fila, og han må behandle den.
Jeg tror han er ute.
Hvis han ikke behandler den i dag, får de ikke beskjed før neste tirsdag.
- Typisk Lumon-dritt. - Forsiktig nå.
- Hei, unger. Hva er det til middag? - Vi har advart deg, Irv.
Om hilsningen? Dere tøyset.
Nei, vi hater den seriøst. Hvor mange grunner fant vi?
- Åtte. - Åtte grunner.
Den viktigste er den latente nedlatenheten.
Og det er forvirrende. Laget ungene middag til deg i dette scenariet?
Ja. Hva slags dårlig far er du?
- Ingen Petey? - Vi tror han er syk.
Å, nei. Og Dylan skal fullføre Tumwater i dag.
Hvis han ikke går gjennom den, blir jeg ikke kvartalets raffinerer,
- og jeg går glipp av vaffelfesten min. - Murring, murring. Godene går over styr.
Når vi var ferdige med en fil før i tiden, tok de oss i hånden og fylte fløtemugga.
Jeg tror ikke de brukte fløtemugger som insentiv.
De gjorde det. Og vi var takknemlige.
Det er forskrudd.
Ja, veldig forskrudd.
Å legge inn en dags arbeid og ikke få en barnefrokost for det.
Irv har klør i dag.
God morgen, Makrodataraffinering.
Hei, Mr. Milchick.
Kan jeg få snakke med deg, Mark?
Sist du så Ms. Cobel, var hun på det gamle kontoret sitt.
Nå er hun på det nye kontoret. Det er et helt annet kontor.
Hva gjelder dette?
Hun ville ikke sagt det, men en kompliment om kontoret ville gledet henne.
ADMINISTRASJON
Mark? Kom inn. Lukk den.
- Fint kontor. - Det er skrekkelig.
Ja, det gamle var bedre.
Du ser fryktelig ut. Du ser bakfull ut.
Sett deg.
Styret vil være med over høyttaleren i dag.
Jeg har Mark S. ved skrivebordet.
Hallo. Du…
Dette gjelder vel at jeg opptrer som avdelingssjef i dag.
Ok. Jeg har vikariert for Petey før, så det bør gå greit.
Petey jobber ikke for selskapet lenger.
Unnskyld?
Jeg sa at Petey ikke jobber for selskapet lenger.
Jeg beklager, Mark. Dere var et av mine favoritt-kontorvennskap.
Det skulle ha kommet en beskjed om det. Hva skjedde?
Vi skulle gjerne fortalt det, men taushetsreglene hindrer det.
Vi ville brutt Peteys rett til privatliv gjennom deg.
Mark, kan du legge nøkkelkortet ditt på skrivebordet mitt?
Mark S., jeg overlater til deg friheten til å tjene Kier
i rollen som Makrodataraffinerings avdelingssjef.
Gratulerer.
Et håndtrykk er mulig ved forespørsel.
Takk. Kan jeg få et håndtrykk?
Jeg vet at du ikke har drevet opplæring før, men Irving vil være der.
Bare hold deg til flytskjemaet og eskaler i tråd med dialektikk.
Du klarer det fint.
- Hvis du vil ta noen minutter… - Nei.
Og takk til styret også.
Styret vil ikke bidra til møtet med ord.
- Den forrige kvinnelige raffinereren var… - Carol. Dylans gamle plass.
- Ikke vær lei deg. - Det går bra. Vi klarer oss.
Jeg vet at du og Petey var venner.
Han var den eneste som satte pris på humoren din.
Alt er i orden. Så jeg skal starte med informasjonsundersøkelsen?
Er ikke det litt rart?
Det er standard.
Bare start med 1A og fortsett basert på svarene hennes.
Hva om jeg bare snakker med henne?
Hun fortjener å få informasjonen presentert på riktig måte.
Akkurat som du fikk.
"Om lærlingen blir opphisset og krever å få gå, gå til side 19."
Hun må spørre tre ganger før du gir henne lov.
Greit. Ja.
LÆRLINGEN MÅ BE TRE GANGER
Bildet er bra.
Hun ser bra ut.
Ok. Da er du klar.
Jeg elsker å se dere komme inn sånn. Sett i gang når dere er klare.
- Greit. - Ok.
B-004 LÆRLINGUTTALELSE: HVEM SNAKKER?
SPØRSMÅL S-001: HVEM ER DU? STANDARDSVAR: UKJENT.
Sånn.
Hvem er du?
Greit.
Hvem er du?
- Mark. - Hva?
Du glemte innledningen.
Hallo?
Pokker.
Beklager, jeg går for fort fram.
HEI, DU PÅ BORDET.
- Der. - Ok.
Hei, du på bordet.
Jeg lurer på om du kan svare på en kort undersøkelse.
Hvem er det?
Fem spørsmål.
Jeg vet at du er søvnig, men det vil sikkert kvikke deg opp.
Hvem er det som snakker?
"Hvem snakker?"
HVA ER MR. EAGANS FAVORITTFROKOST?
Hei! Åpne døren!
Mark.
Jeg vil gjerne prate etter undersøkelsen. Skal vi begynne med første spørsmål?
Jeg tar ikke undersøkelsen.
Skal vi begynne med første spørsmål?
Slipp meg ut herfra. Hei!
-Åpne døren! - Hun skal ikke gjøre det.
Hei!
Hun bryter seg inn.
-Slipp meg ut! - Nei.
Ser du dette?
- Jeg ser på. - Skal jeg hjelpe til?
Det bør du ikke.
Det er et perfekt resultat.
Jeg tror jeg vet hva avviket kommer av.
- Hva? - Det var en innledning
som jeg skulle lese før undersøkelsen,
for å lede fram til spørsmålene, og…
Men jeg hoppet over den og gikk rett til undersøkelsen.
Er jeg et husdyr?
Unnskyld?
Har du dyrket meg som mat, og derfor har jeg ingen minner?
Du tror vi dyrket et menneske, ga deg bevissthet…
- Jeg vet ikke. - …stelte neglene dine…
- Jeg vet ikke. Jeg kjenner dere ikke. - Du er ikke et husdyr.
Så hva heter jeg?
Helly.
Du heter Helly. Helly R.
Sett deg.
Takk for at du tar velkomstundersøkelsen.
Jeg merket at spørsmålene fikk deg til å føle deg redd eller desorientert.
De gode nyhetene er at du er på en orientering.
Du er blitt ansatt i en stilling i splittingsetasjen ved Lumon Industries.
Hvilken etasje?
Jeg forstår at du er forvirret over splittingsprosedyren.
Før vi går løs på det,
la oss snakke om noe du sikkert har hørt om, arbeid- privatlivbalansen.
Se på deg selv som en vippehuske.
Faen!
Den er låst utenfra.
- Slipp meg ut! - Herregud!
Kan vi bare ta en pause? Vær så snill.
Vær så snill.
Ok, jeg heter Mark.
Og… Så jeg…
For noen år siden våknet jeg på dette bordet.
I dette rommet.
Og en legemsløs stemme spurte 19 ganger om hvem jeg var.
Og da jeg skjønte at jeg ikke kunne svare,
sa jeg til stemmen at jeg skulle finne ham og drepe ham.
Jeg vet ikke hvorfor jeg sa det. Jeg var også redd.
Drepte du stemmen?
Nei.
Nei, stemmens navn var Petey, og han ble min beste venn.
Så det er et liv å ha her, Helly.
Et liv å ha?
Du skjønner at livet, som en vippehuske, krever…
Slipp meg ut herfra, for faen!
- Spør meg igjen. - Hva?
Du har spurt to ganger om å få gå. Spør en gang til.
- Mark. - Ja?
Jeg vil gjerne forlate bygningen nå.
Jeg forstår at du ikke synes det fungerer for deg her ved Lumon.
Selv om jeg er skuffet, vil jeg ikke holde deg et sted du ikke har det bra.
Så la oss få deg ut herfra.
Irv.
Det er ganske romslig i avdelingene, men de vil bli fylt opp.
De planlegger utvidelse.
Og jeg er en del av det?
Nei. Du er en erstatning.
Erstatning for hvem? Hvorfor sier du det som om du hater det?
Her er trappen. Like rundt hjørnet.
- Du blir ikke med? - Jeg har ikke lov til å se det.
Unnskyld?
Vel, når du går…
Jeg kan ikke se på at du går.
Selvfølgelig ikke.
SPLITTET TERSKEL BEGRENSET OMRÅDE
Hva i helvete?
- Er jeg død? - Nei.
- Dette er ikke helvete eller noe? - Nei.
Så hvorfor i helvete kan jeg ikke dra?
Du dro akkurat nå. I det minste til trappen.
Du dro, men du kom tilbake.
- Det gjorde jeg ikke. - Jo.
Kom igjen.
Bruke kontormateriell som våpen den første dagen.
Du kommer til å bli morsom.
Jeg føler med deg.
Jeg ville også denge Mark, men jeg er arbeidsgiveren hans.
Og han er avdelingssjefen din.
Så vi må begge være sterke.
De gode nyhetene er at det bare er én del igjen av orienteringen,
og den kan ikke Mark forpurre.
Hvorfor det?
Fordi det er en video.
Velkommen til Lumon, Helly.
Sitt ned.
Er du sint på meg?
For inkompetansen eller ulydigheten?
- Vel… - Ja!
Moren min var ateist.
Hun pleide å si at det var gode og dårlige nyheter om helvete.
De gode nyhetene er
at helvete bare er produktet av en morbid menneskelig fantasi.
De dårlige nyhetene er
at det mennesker kan fantasere fram, kan de vanligvis skape.
Jeg vet ikke hva det betyr.
En avdeling som din kan fungere godt eller dårlig.
Vet du hva som utgjør forskjellen?
Menneskene.
Sitt ned.
LUMON "HELLY R." VELKOMMEN
Greit, sitt ned.
Jeg heter Helly R.
Jeg lager denne videoen omtrent to timer før den vil bli vist til meg.
Jeg har av egen fri vilje valgt å gå gjennom prosedyren
kjent som splitting.
Jeg samtykker til at min perseptuelle kronologi blir kirurgisk splittet,
og skiller minnene mine mellom arbeidsliv og privatliv.
Jeg er klar over at fra nå av
vil tilgangen til minnene mine være spatialt bestemt.
Jeg vil ikke få tilgang til eksterne erindringer
mens jeg befinner meg i Lumons splittede kjelleretasje,
eller beholde arbeidsminner når jeg går opp.
Jeg er klar over at forandringen er gjennomgripende og irreversibel.
Jeg gir denne uttalelsen frivillig.
Greit, det er i boks.
Greit.
Gå nå.
Så jeg vil aldri dra herfra?
Du drar klokken fem.
De lar oss gå én og én, så kvart over fem.
Men det vil ikke føles sånn. Ikke for denne versjonen av deg.
Har jeg familie?
Det vet du ikke.
Og jeg har ikke noe valg?
Hver gang du er her, er det fordi du valgte å komme tilbake.
Hallo.
Ha det.
"Kjære Mark. Da du bar esker i et rom i dag,
gled du på en overheadprojektor-film
og fikk et lite slag mot tinningen."
ADGANGSKORT
GAVEKORTET GIR DEG ÉN ADGANG TIL VIP-AVDELINGEN VED PIP'S.
JEG ER EN PIP'S VIP
Hei!
Beklager.
Hold øynene på den isete veien.
Beklager.
Denne myggen vil bruke mye av sitt tre til sju dager lange liv…
Jeg vet det, Mrs. Selvig. Men den sto på min plass igjen.
Ja. Søppel er i morgen kveld. I kveld er det resirkulering.
Ja, det er rart, men det er sånn de gjør det.
Og med begge dine er det ikke plass til…
- Hei. - Hei.
Har du glemt det?
Å, ja. Pokker.
Det er greit.
- Beklager. - Greit.
- Vil du ta på bukser, og jeg… - Jeg har bukser.
…møter deg… Det er ikke bukser.
Så hvis det ikke er middag, hvordan er det middag?
- Ok. - Som…
Du skylder meg dette.
- Gjør jeg det? - Ja.
Husker du da vi var barn, og jeg alltid var et bedre søsken enn deg?
Det må jeg ha glemt.
Og årsdagen nærmer seg, så jeg tenkte at du vil være blant folk.
Nei.
Så fint. Når fikk du det?
Noe på jobben, og de beklaget.
De beklaget. Gudskjelov. Ga de en forklaring sammen med unnskyldningen?
Det er greit. Fikk et gavekort.
Du fikk et gavekort. Hvor skal han?
Vet ikke. Pip's.
Selvfølgelig er det Pip's. Kos deg.
Det skal jeg, uten deg.
Der har vi fangen vår.
- Hei, Rick. - Ricken. Det er Ricken.
- Du ser avslappet ut. - Du vet…
- Ok. - Hei.
Hei.
Noe jeg tror folk overser, er at livet ikke er mat.
- Ja. - Du har liv.
Denne sammensatte evnen til sansing og aktivitet.
Og så har du mat, som er hva?
- Ja, hva er det? - Drivstoff.
Kalorier. Det er ikke det samme.
- Der har du det, Patton. - Enig.
Men om jeg…
Beklager, Mark og faren min hadde "whisky er livet" inngravert på en lommelerke.
- Sant. - Den var for enkel.
Han var en feildiagnostisert alkoholiker.
Mark, Ricken fortalte Rebeck og meg at du var historieprofessor før.
Ja.
Så jeg lurer på hva du mener om alt dette.
Mat versus livet.
Jeg er ikke sikker. Jeg underviste mest om første verdenskrig.
Ok. Da har jeg et til deg.
Jeg leste nettopp en artikkel
om de relative nivåene av vold og krigføring gjennom historien.
Nerdvarsel.
Krigsporno, ja.
Men der sa han at folk faktisk kalte den den store krigen.
Det ville vært en brøler å kalle den første verdenskrig.
Sier du det?
Ingen ville kalt den første verdenskrig,
for andre verdenskrig hadde ikke skjedd ennå.
- Jøss. - Selvsagt.
Det stemmer.
- Det er så sant. - Det er derfor vi har med denne fyren.
Marks avdøde kone, Gemma, var også lærer. Russisk litteratur.
- Jeg elsker litteratur. - Ja?
Men Mark er en Lumon-mann nå.
- Ricken. - Jaså?
Ja. Omtrent to år.
- Lager du medisinene? - Nei.
Jeg trodde Lumon drev mer med teknologien ved ting.
- De startet på 1800-tallet. - Jaså?
Salver, ikke sant?
Hva lager de ikke?
Ja, men jeg er på arkivavdelingen, så…
Du vet alle de skitne hemmelighetene.
- Nei, egentlig ikke. - Nei.
Marks arbeid er sensitivt nok til å kreve splittingsprosedyren.
Jøss.
Det var ikke lite.
Ja. Og det er hans valg å fortelle det eller ikke.
- Ikke sant? - Herregud.
- Nei da. - Herregud, Mark.
- Tilgi meg. - Jeg bryr meg ikke.
- Unnskyld. - Jeg synes det er fascinerende.
Jeg skulle ønske jeg kunne gjort det.
Men jeg ville alltid ha tenkt på, dere vet, den andre.
Vel, det er ingen annen.
Det er meg. Jeg gjør jobben.
Jeg forstår bare ikke det innvendige elementet. Hvordan er det?
Det er enkelt. Minnene er delt i to,
så når du ikke er på jobb, har du ingen erindringer om hva du gjør der.
Stemmer ikke det?
- Vel… - Du går inn klokken ni,
og plutselig er den fem, og du drar?
- De lar oss gå én og én… - Dere går én og én?
Og omvendt, når du er på jobb, har du ikke tilgang til minner utenfra.
Så den versjonen av deg er fanget der.
Vel…
- Jeg mener ikke fanget, men… - Men hva?
Jeg er nysgjerrig. Hva ville du si? Ikke fanget, men hva?
Hva sa du?
Vi vet visst hvor du står om det som foregår.
- Det er ikke poenget. - Ja.
Poenget er at Mark tok en avgjørelse.
Og den avgjørelsen var kontroversiell etisk og sosialt.
Moralsk. Vitenskapelig.
Men, Mark, jeg støtter deg betingelsesløst.
- Godt sagt. - Takk.
- Absolutt. - Jeg støtter Mark definitivt.
Jøss.
Takk. Det er veldig søtt.
Vi er ved et punkt der jeg tradisjonelt ville sagt noe sånt som: "Forsyn dere."
Men jeg må si at jeg tror mangelen på mat
har latt oss forsyne oss på et mye dypere nivå.
- Absolutt. - Ikke sant?
Min venn i Lima har ikke hatt en matbasert middag…
Hvis jeg gir deg 3000 dollar, tilgir du meg?
Siden barnet ditt er uskyldig i kveldens grusomheter,
skal jeg vente med å myrde deg til etter at det er født.
Herregud. Vær så god, kompis.
Takk.
Hvordan går det med terapimannen med den rare lille barten?
Går du ikke?
Jobben har hjulpet.
Ja.
Jeg er stolt av deg for at du tok jobben. Virkelig.
Det tror jeg hun også ville vært. Det vet jeg.
Jeg mener bare at å glemme henne åtte timer hver dag
ikke er det samme som å leges.
Vil du sove over siden du er her?
Nei.
- Hvorfor ikke? - Det lukter graviditet i huset ditt.
Jeg forstår bare ikke det innvendige elementet.
Hun er morsom, ikke sant?
- Du skal definitivt overnatte. - Nei.
Jeg lager alt sengetøyet selv,
så jeg blir ikke ferdig med den store på en stund.
Men enkeltsengen er komfortabel,
og pyjamasen er laget av baltisk, håndvevd stoff, så du vil sove godt.
Takk. Jeg forstår fortsatt ikke de tre sengene.
- Greit. - Rickens kollega sa
at å bytte ut sengene når barnet vokser, kan skade barnet.
Uopprettelig.
Men hvis du gir barnet alle dets senger når det blir født,
lar du det utvikle seg i sin egen fart.
Skjønner. Ja.
Ja.
Jeg tror folk satte pris på deg i kveld.
Bra.
Greit, kjære.
- Er du klar, kjære? - Ja.
- Da går vi. - Drøm søtt.
Takk.
- God natt, mylord. - God natt, mylady.
Hei.
- Hvor lenge har du vært oppe? - En stund.
Det var en forretningsmann i hagen i går kveld.
- En forretningsmann? - Ja.
På gulvet eller i ledelsen?
Jeg mener det.
- Det var virkelig en mann i hagen min? - Ja.
Fy fader.
Han så rart på meg, som om han kjente meg.
En inntrenger i hjemmet mitt gjør at du føler deg sett.
Så sett.
Det er en bar nede i bakken. Det var nok bare en ranglefant.
Apropos det, du lukter fortsatt som et brenneri.
Beklager. Jeg måtte drukne minnet
om at mor og far byttet ut sengene mine da vi var små.
Den har du ruget på.
ANROP FRA MRS. SELVIG
LUNSJ - MIDDAG
VIP-OMRÅDE
Hallo.
Ok. Resirkulering var i går kveld, Mrs. Selvig.
I kveld er det søppel.
Og du setter stadig søppelkassen din på min side. Så…
Ja. Ok.
Jeg kan ikke snakke nå. Jeg er ute og spiser middag. Men…
Nei, alene.
Pip's Bar and Grille.
Unnskyld meg.
Legg på. Fort.
Jeg beklager, Mrs. Selvig. Maten er servert.
Hei, unger. Hva er det til middag?
Beklager. Du gjenkjenner det ikke.
Forfølger du meg? Hva…
Stemmen din er annerledes her. Verre.
- Hvem i helvete er du? - Petey.
Jeg heter Petey. Jeg er fra jobben.
Det er ikke mulig. Alle i avdelingen min er…
Splittet. Splittet. Jeg var det.
Ok. Splitting er ganske permanent.
Det var ikke lett å omgå implantatet. Jeg fikk hjelp.
Var du misfornøyd på jobben?
- Og i stedet for å levere en klage… - Nei.
Jeg prøvde det først. Det samme gjorde du.
Ja vel. Ok. Så…
Du avsplittet deg.
Og nå tror du at de er ute etter deg eller noe?
Ja.
"De" er Graner, som sikkert er her ute nå.
Graner. Ok. Er det en person du kjente…
Vi begge kjenner ham. Vi liker ham ikke.
Jeg forstår.
Ingenting der nede er som de sier.
Hvis det skjer noe med meg, må tingene jeg vet forbli kjent.
Jeg foretrekker at det er av en venn.
Så vi er venner?
Jeg er din beste venn.
Du er min veldig gode venn.
GRATULERER MED DAGEN, NIESE!
Beklager kortet, Mark. Jeg måtte ta noe, og jeg vet at det ikke passer.
Men jeg er sikker på at du ville blitt en jævlig flott niese.
Vi pleide å undres over hva slags menn vi var på utsiden,
hvilke valg vi hadde tatt og hvorfor.
Jeg tenkte at det måtte være et monster som plasserte noen på det kontoret.
Særlig om den personen var ham selv.
Men vi er ikke monstre, Mark. Ikke ekte.
Hvis du ikke vil vite hva som foregår der, skal jeg ikke tvinge deg.
Men hvis du vil det, er det en adresse på baksiden av kortet.
Dra alene, og du vil finne begynnelsen på et veldig langt svar.
Mark, er det deg?
Hei, Mrs. Selvig.
Jeg er så flau over rotet med søppelkassene.
Det er ikke noe problem.
- Hvordan var middagen? - Bra. Jeg er bare sliten.
Moren min var katolikk.
Hun pleide å si at det tar helgenene åtte timer å velsigne et sovende barn.
Jeg håper ikke du skynder på helgenene.
Jeg skal gi dem nok tid i natt.
God natt, Mrs. Selvig.
Mark.
Du er et godt menneske.
Tekst: Evy Hvidsten