Kas jūs?
Klausau.
Atsiprašau, užbėgau už akių.
Sveika, ponia ant stalo.
Siūlau sudalyvauti trumputėje apklausoje.
Kas ten?
Penki klausimai.
Žinau, kad jaučiatės mieguista,
bet, patikėkit, tuojau pažvalėsite.
Kas čia kalba?
O Dieve.
Atrakinkit duris!
Mielai pasikalbėsiu su jumis, kai baigsime apklausą.
Pradėsim nuo pirmo klausimo. Gerai?
Nesiruošiu dalyvauti jokioj apklausoj.
Pradėsim nuo pirmo klausimo. Gerai?
Išleiskit mane iš čia.
Atrakinkit duris!
Šūdas.
Išleiskit mane iš čia!
Klausau.
Penki klausimai?
Penki klausimai.
Kas bus po to?
Priklausys nuo jūsų atsakymų.
Gerai.
Puiku. Pradedam.
Pradžioje pasakykit, kas jūs.
Tai - pirmas klausimas?
Užteks vardo.
Aš ne…
Viskas gerai.
Jei negalit atsakyt į klausimą, tiesiog sakykit „nežinoma“.
Kas čia vyksta?
Gerai, nežinoma.
Antras klausimas. Kurioje JAV valstijoje ar teritorijoje esat gimusi?
- Minutėlę. - Kurioje valstijoje ar teritorijoje?
- Nežinau. - Nežinoma.
Trečias klausimas. Įvardinkit kokią nors JAV valstiją ar teritoriją.
- Šūdas. Aš… - Sakykit, kas pirma šauna į galvą.
- Nežinau. Delaveras. Kas čia vyksta? - Delaveras.
Ketvirtas klausimas. Ką p. Iganas labiausiai mėgsta pusryčiams?
Aš ne… Čia kažkokia nesąmonė.
Gerai. Nežinoma. Penktas klausimas.
Tik noriu priminti - tai bus paskutinis klausimas.
Pabandykit prisiminti,
kokios spalvos jūsų mamos akys?
Gerai, kas… Kas čia vyksta?
Nežinoma.
Taigi, nežinoma, nežinoma, Delaveras, nežinoma, nežinoma.
Po galais, ką jūs su manim padarėt?
Puikus rezultatas.
„LUMON“ MARKAS SKAUTAS, ATSKIRTŲJŲ AUKŠTAS
P. Skautas gali įeiti?
Ačiū.
Galite eiti.
ATSKIRTŲJŲ AUKŠTAS
Pone Skautai.
Sveikas, Džadai.
- Galite eiti, iki vakaro. - Taip, iki.
MARKAS S. - ALENTAUNAS
- Sunkiai prakvėpuoji. - Dovanok.
Susirgai?
Galbūt. Pytis vakar slogavo.
Jei kvėpuosi į mane, išplėšiu tau gerklas.
Išgąsdinai.
Manau, mano gerklos, kuriose knibžda mikrobai,
tau bus pavojingesnės nei kvėpavimas į tave.
Nea. Endorfinai.
Būtų gerai, kad Pytis pasirodytų, nes tuojau baigsiu
Tamvoterio failą, kurį jam reikia apdoroti.
Manau, jo nebus.
DREINSVILIS
Jei jis neapdoros failo šiandien, jie gaus duomenis tik kitos savaitės antradienį.
- Eilinė „Lumon“ nesąmonė. - Rinkis žodžius, žmogau.
Sveiki, vaikai. Kas vakarienei?
Po galais, Irvi. Juk įspėjom tave.
Dėl pasisveikinimo? Jūs pajuokavot.
Ne, jis mums tikrai nepatinka. Kiek priežasčių mes suskaičiavom?
- Aštuonias. - Aštuonias priežastis.
Pagrindinė - užslėptas globėjiškumas.
Be to, sunku suprasti. Nori pasakyt, kad vaikai tau ruošia vakarienę? Ar…
Tada koks tu tėtis?
- Kur Pytis? - Turbūt susirgo.
Ne. Dilanas šiandien baigia Tamvoterio failą.
Jei jis nežinos, kad baigiau,
manęs nepaskelbs geriausiu ketvirčio duomenų sistemininku,
ir aš negausiu skaniųjų vaflių, po galais.
Skundžiasi ir skundžiasi. Tos privilegijos neduoda jokios naudos.
Kai mes senais laikas apdorodavom failą,
mums paspausdavo ranką ir įpildavo į ąsotėlį grietinėlės.
Netikiu, kad jus skatindavo su grietinėle.
Patikėk. Ir tada mes buvom už tai dėkingi.
Nesąmonė, žmogau.
Visiška nesąmonė.
Sąžiningai atidirbti visą dieną ir už tai negauti nė vaikiškų pusryčių.
Irvis šįryt kandžiojasi.
Labas rytas Makroduomenų sisteminimo skyriui.
Sveiki, pone Milčikai.
Markai, galime šnektelėti?
MAKRODUOMENŲ SISTEMINIMAS
Kai paskutinįkart mateisi su p. Kobel, ji dar buvo savo senajame kabinete.
Dabar ji sėdi naujame kabinete.
Jis - visiškai kitoks.
Ir ką?
Ji nė už ką neprisipažintų,
bet žinau, kad jai būtų malonu, jei pagirtum jos kabinetą.
ADMINISTRACIJA
Markai? Užeik. Uždaryk duris.
Gražus kabinetas.
Man jis nepatinka.
Taip, senasis buvo kur kas geresnis.
Prastai atrodai. Kaip pagiringas.
Sėskis.
Šiandien su Valdyba bendrausim per nuotolį.
Markas S. sėdi mano kabinete.
Sveiki. Jūs…
Tikriausiai pakvietėt dėl to, kad šiandien pabūčiau skyriaus vadovu.
Gerai. Na… Na,
esu ir anksčiau pavadavęs Pytį, neturėtų kilti jokių bėdų.
Pytis kompanijoje nebedirba.
Nesupratau?
Pasakiau, kad Pytis čia nebedirba.
Apgailestauju, Markai. Man jūsų draugystė labai patiko.
Na, galėjot pranešti apie tai anksčiau. Kas atsitiko?
Mielai tau pasakytume,
bet, deja, konfidencialumo politika tai draudžia.
Taip padėtume tau pažeisti Pyčio privatumą.
Markai, padėk ant stalo savo magnetinį raktą.
Markai S., nuo šios minutės suteikiu tau įgaliojimus tarnauti Kierui
ir tapti Makroduomenų sisteminimo skyriaus vadovu.
Sveikinu.
Jei paprašysi, paspausiu tau ranką.
Ačiū. Paspausite man ranką?
Žinau, kad nesi vedęs apklausos, bet Irvingas tau padės.
Tiesiog laikykis schemos ir tinkamai veik, atsižvelgdamas į pokalbio eigą.
Tau pavyks.
- Jei tau reikia laiko… - Ačiū. Nereikia.
Ir ačiū Valdybai.
Valdyba šiame pokalbyje dalyvauja tik formaliai.
Buvusi duomenų sistemininkė…
Kerol. Prieš Dilaną.
Neliūdėk.
Neliūdžiu. Viskas bus gerai.
Žinau, kad judu su Pyčiu draugavot.
Jis buvo vienintelis, kuris suprato tavo humorą.
Viskas gerai. Tai man pradėti nuo įžangos?
Keista, ar ne?
Standartinė procedūra.
Pradėk nuo pirmo klausimo ir tęsk, priklausomai nuo jos atsakymų.
O jei tiesiog pasikalbėčiau su ja?
Ji nusipelno, kad informacija būtų pateikta tinkama tvarka.
Kaip buvo pateikta tau.
„LUMON“ PERDIRBA ATLIEKAS!
„Jei apklausiamas asmuo jaudinasi ir reikalauja išleisti, žr. 19 psl.“
Ji turi paprašyt tris kartus, kad ją išleistum.
Aišku. Taip.
APKLAUSIAMAS ASMUO TURI PAPRAŠYT TRIS KARTUS, KAD JĮ IŠLEISTŲ
Vaizdas geras.
Ji - graži.
Tvarka. Viskas paruošta.
Man labai patinka žiūrėti, kaip jūs visi čia atsirandat.
Kai būsit pasiruošę, galit pradėti.
- Gerai. - Gerai.
APKLAUSIAMO ASMENS SAKINYS: KAS KALBA?
1 KLAUSIMAS: KAS JŪS? STANDARTINIS ATSAKYMAS: NEŽINOMA.
Pradedam.
Kas jūs?
Gerai.
Kas jūs?
- Markai. - Kas?
Praleidai įžangą.
Klausau.
Šūdas!
Atsiprašau, užbėgau už akių.
SVEIKA, PONIA ANT STALO.
- Nuo čia. - Gerai.
Sveika, ponia ant stalo.
Siūlau sudalyvauti trumputėje apklausoje.
Kas ten?
Penki klausimai.
Žinau, kad jaučiatės mieguista,
bet, patikėkit, tuojau pažvalėsite.
Kas čia kalba?
„Kas čia kalba?“
KĄ P. IGANAS LABIAUSIAI MĖGSTA PUSRYČIAMS?
Atrakinkit duris!
Markai.
Mielai pasikalbėsiu su jumis, kai baigsime apklausą.
Pradėsime nuo pirmo klausimo. Gerai?
Nesiruošiu dalyvauti jokioj apklausoj.
Pradėsime nuo pirmo klausimo. Gerai?
Išleiskit mane iš čia.
- Atrakinkit duris! - Ji… Ji neturėtų taip elgtis.
Ji išlauš duris.
- Išleiskit mane! - Ne, neišlauš.
Matai, kas vyksta?
Matau.
Man padėti?
Nereikia.
Puikus rezultatas.
Manau, jau žinau, kodėl kilo nesusipratimas.
- Ką? - Na, prieš apklausą
reikėjo perskaityti įžangą
ir tik tada pereiti prie klausimų…
Deja, aš ją praleidau ir perėjau tiesiai prie klausimų.
Aš esu gyvas inventorius?
Nesupratau?
Jūs užauginot mane kaip daržovę, todėl neturiu jokių prisiminimų?
Manot, mes jus užauginom, suteikėm jums sąmonę…
- Nežinau. - …nulakavom jums nagus ir…
Nežinau. Aš jūsų nepažįstu.
Ne, jūs nesat gyvas inventorius. Gink Dieve.
Tada kuo aš vardu?
Helė.
Jūsų vardas - Helė. Helė R.
Prašau.
Ačiū, kad sudalyvavote priėmimo apklausoje.
Jaučiu, klausimai jus išgąsdino ir suglumino.
Na, gera žinia ta, kad tai - supažindinimas su darbu.
Suprantate, jus priėmė į darbą
„Lumon Industries“ atskirtųjų aukšte.
Kokiame aukšte?
Suprantu, jus glumina atskyrimo procedūra.
Apie tai pakalbėsime vėliau.
Tikiuosi, esat girdėjusi apie darbo ir asmeninio gyvenimo pusiausvyrą?
Įsivaizduokit, kad esate supimosi lenta.
Šūdas!
Durys užrakintos iš išorės!
- Išleiskit mane! - Dieve!
Nurimkite, gerai? Prašau.
Prašau.
Taigi, aš esu Markas.
Ir… Na, aš…
Žinote, prieš kelerius metus ir aš nubudau ant šio stalo.
Šiame kambaryje.
Ir nematomas žmogus 19 kartų manęs klausė, kas aš toks.
Kai suvokiau, kad į jo klausimą negaliu atsakyti,
pasakiau tam balsui, kad rasiu jį ir nudėsiu.
Nežinau, kodėl taip pasakiau. Na, aš irgi buvau išsigandęs.
Nudėjote tą balsą?
Ne.
Ne, to balso vardas buvo Pytis, ir jis tapo mano geriausiu draugu.
Na, žinote, čia irgi galima gyventi.
Galima gyventi?
Na, suprantat, gyvenimas, kaip ir supimosi lenta…
Išleiskit mane iš čia, bliamba!
- Paprašykit dar kartą. - Ką?
Paprašėte du kartus, kad jus išleisčiau. Paprašykite dar kartą.
- Markai. - Taip?
Tučtuojau noriu iš čia išeiti.
Kaip suprantu, jums čia, „Lumon“, nelabai patinka.
Kad ir kaip būtų apmaudu, nenorėčiau per jėgą čia jūsų laikyti.
Taigi, mes jus iš čia išleisime.
Irvi.
Skyriai kol kas tušti, bet netrukus viskas pasikeis.
Kompanija planuoja plėtrą.
Aš - ką, esu tos plėtros dalis?
Ne. Jūs esate pakaitinė darbuotoja.
Ir ką aš pakeisiu?
Kodėl kalbate taip, lyg jums visa tai nepatiktų?
Štai jūsų laiptinė. Už posūkio.
Neisite kartu?
Man negalima žiūrėti.
Nesupratau?
Na, kai išeisit, jūs…
Tiesiog negaliu žiūrėti, kaip jūs išeinat.
Negalit, tai negalit.
ATSKIRTŲJŲ RIBOS EITI DRAUDŽIAMA
Kokia čia velniava?
- Aš - mirusi? - Ne.
- Gal čia pragaras? - Ne.
Tada kodėl negaliu iš čia išeiti, bliamba?
Na, ką tik buvot išėjusi. Bent jau į laiptinę.
Išėjote, bet grįžote.
- Ne. - Taip.
Eime.
Pačią pirmą dieną pasinaudojai darbo priemone kaip ginklu.
Su tavim nebus liūdna.
Klausyk, aš tau prijaučiu.
Esu ir pati norėjusi kumštelėti Marką, bet esu jo darbdavė.
O jis - tavo skyriaus vadovas.
Tad mums teks jį pakęsti.
Gera žinia ta, kad liko paskutinis supažindinimo su darbu etapas,
kurio Markas tikrai nesugadins.
Ir kodėl gi?
Todėl, kad tai - vaizdo įrašas.
Sveika atvykusi į „Lumon“, Hele.
HELĖ R.
Prisėsk.
Pykstate ant manęs?
Dėl nekompetentingumo ar nepaklusnumo?
- Na… - Taip!
Žinai, mano mama buvo ateistė.
Ji sakydavo, kad pragaras siejamas su gera ir bloga žinia.
Gera žinia yra ta,
kad pragaras tėra liguistos žmonių vaizduotės vaisius.
O bloga žinia yra ta,
kad žmonės sugeba sukurti tai, ką įsivaizduoja.
Nesuprantu, ką tai reiškia.
Toks skyrius, kaip tavo, gali būti labai vertingas arba nieko vertas.
Žinai, nuo ko viskas priklauso?
Nuo žmonių.
Prisėskite.
„LUMON“ SVEIKA ATVYKUSI, HELE R.
Drąsiau, sėskitės.
Aš esu Helė R.
Šis mano vaizdo įrašas
man bus parodytas maždaug po dviejų valandų.
Laisvanoriškai ir niekieno neverčiama pasirinkau, kad man būtų atlikta
vadinamoji atskyrimo procedūra.
Aš sutikau, kad chirurginiu būdu būtų padalintos suvokimo chronologijos,
atskiriančios darbo prisiminimus nuo asmeninio gyvenimo prisiminimų.
Žinau, kad dėl to
mano prisiminimai priklausys nuo mano buvimo vietos.
Aš negalėsiu prisiminti asmeninių dalykų,
būdama „Lumon“ atskirtųjų aukšte,
o išėjusi iš darbo - su darbu susijusių prisiminimų.
Esu informuota, kad šis pakeitimas
yra visapusis ir negrįžtamas.
Visa tai sakau laisva valia.
Gerai, baigta.
Viskas.
Galite eiti.
Tai aš niekada iš čia neišeisiu?
Išeisi penktą valandą.
Na, mūsų išėjimas yra reguliuojamas, tad penkiolika minučių po penkių.
Bet tu nieko nepajusi. Bent jau naujoji tavo versija.
Ar aš turiu šeimą?
Negali žinoti.
Ir aš neturiu pasirinkimo.
Na, kaskart, kai čia atsidursi, žinosi, kad čia ateiti - tavo pasirinkimas.
Sveika.
Labos nakties.
P. SKAUTUI
„Brangus Markai, šiandien kilnodamas kabinete dėžes
paslydai ant projektoriaus skaidrės
ir nežymiai susitrenkei smilkinį“.
„PIP'S BAR & GRILLE“ VIP KORTELĖ
SU ŠIA DOVANŲ KORTELE GALITE VIENĄ KARTĄ PASIVAIŠINTI
„PIP'S“ VIP ZONOJE.
AŠ ESU „PIP'S“ VIP
Atsiprašau.
Slidu. Žiūrėk, kur važiuoji.
Atsiprašau.
BERD KRIKAS
Didžiąją savo trumpo gyvenimo dalį šie uodai…
Ne, aš suprantu, p. Selvig. Jūsų konteineris vėl atsidūrė mano kieme.
Taip. Šiukšlės išvežamos rytoj vakare. O šiandien - perdirbamos atliekos.
Taip, keista, bet tokia tvarka.
O jūsų abu konteineriai užgriozdina…
- Labas. - Sveika.
Pamiršai?
Tiksliai. Šūdas.
Nieko tokio.
- Nepyk. - Viskas gerai.
- Gal apsimauk kelnes, o aš… - Tai kad aš su kelnėmis.
…palauksiu… Čia - ne kelnės.
Jei nėra maisto, tai kokia čia vakarienė?
- Gerai. - Tai…
Tu man skolingas.
- Tikrai? - Taip.
Pameni, vaikystėje aš visada buvau tau gera sesuo.
Visai išgaravo iš galvos.
Be to, artėja jubiliejus,
tad pagalvojau, kad norėsi pasižmonėti.
Nea.
Geras. Kas buvo?
Nelaimingas atsitikimas darbe, manęs atsiprašė.
Atsiprašė. Ačiū Dievui.
Gal paaiškino, kodėl atsiprašė?
Viskas gerai. Gavau dovanų kortelę.
Dovanų kortelę. Ir kur tu su ja eisi?
Nežinau. Į „Pip's“.
Žinoma, „Pip's“. Na, skanaus.
Tik eisiu ten be tavęs.
Štai ir mūsų belaisvis.
- Sveikas, Rikai. - Rikenas. Aš - Rikenas.
- Pone, atrodai laimingas. - Na, žinai.
- Gerai. - Sveikutis.
Sveiki.
Ne, žmonės paprasčiausiai nesupranta, kad gyvenimas - ne maistas.
- Teisingai. - Yra gyvenimas -
sudėtinga dvasinio gyvenimo ir veiklos forma.
Ir yra maistas. O kas yra maistas?
- Taip, kas? - Degalai.
Kalorijos. Tai - ne tas pats.
- Labai teisingai, Patonai. - Šimtu procentų.
Jei leistumėte…
Atsiprašau, mūsų su Marku tėtis turėjo gertuvę su užrašu „Viskis yra gyvenimas“.
- Tiesa. - Toks lengvabūdiškas juokelis.
Tikrai turėjo. Jis buvo nediagnozuotas alkoholikas.
Markai, Rikenas mums su Rebeka sakė, kad anksčiau dirbai istorijos mokytoju.
Taip.
Man įdomi tavo nuomonė šiuo klausimu.
Maistas palyginti su gyvenimu.
Na, nežinau. Daugiausiai mokiau apie Pirmąjį pasaulinį karą.
Gerai. Tada turiu tau klausimą.
Neseniai skaičiau straipsnį
apie lyginamuosius prievartos ir karo rodiklius žmonijos istorijoje.
Nuoboda.
Karo pornografija, žinau.
Ten rašo, kad žmonės iš tiesų vadino jį Didžiuoju karu.
Todėl būtų netaktiška jį vadinti Pirmuoju pasauliniu karu.
Ar ne?
Na, niekas tada jo nevadino Pirmuoju pasauliniu karu,
nes dar nebuvo kilęs Antrasis pasaulinis karas.
- Nieko sau. - Žinoma.
- Labai teisingai. - Supratai?
Visiškai teisingai.
Todėl jį čia ir pasikvietėm.
Marko velionė žmona Džema irgi buvo mokytoja. Rusų literatūros.
- Dievinu literatūrą. - Tiesa?
Bet dabar Markas yra „Lumon“ darbuotojas.
- Rikenai. - Tikrai?
Taip. Jau beveik dveji metai.
- Jūs kuriate vaistus? - Ne.
Maniau, „Lumon“ užsiima technologijomis.
- Jie pradėjo veiklą XVIII a. - Rimtai?
Specialūs tepaliukai, ar ne?
Ko jie tik negamino.
Na, bet aš dirbu su kompanijos archyvais, tad…
Tada tu žinai visas jų paslaptis.
- Ne, nežinau. - Ne.
Marko darbas yra itin slaptas ir reikalauja atskyrimo procedūros.
Įdomu, ar ne?
Taip. Bet, manau, jam pačiam spręsti, ar pasakoti apie tai kitiems, ar ne.
- Teisingai, Rikenai? - O Dieve.
- Ne. - O Dieve, Markai.
- Atleisk man. - Ne. Viskas gerai. Nieko tokio.
- Labai atsiprašau. - Manau, tai nepaprastai įdomu.
Aš norėčiau tokios procedūros.
Aš visada galvočiau apie tą kitą save.
Na, nėra jokio kito savęs.
Esu aš. Dirbu savo darbą.
Nepagaunu esmės. Kaip visa tai atrodo?
Na, viskas paprasta. Žmogaus prisiminimai dalijami į dvi dalis,
tad būdamas ne darbe, jis neturi apie darbą jokių prisiminimų.
Teisingai suprantu, Markai?
- Na, tai… - Ateini į darbą devintą ryto
ir išeini penktą vakaro?
- Na, mus truputį reguliuoja, tad… - Jie jus reguliuoja?
Ir, priešingai, kai esi darbe, nieko neprisimeni apie asmeninį gyvenimą.
Na, faktiškai esi įstrigęs.
Na…
- Gerai, ne įstrigęs, bet… - Bet kas?
Ne. Man įdomu, ką tu norėjai pasakyti? Ne įstrigęs, bet?
Ką tu sakei?
Dabar mums aiški tavo pozicija apie nuotykius suvažiavimuose.
Gerai. Manau, mes turbūt
- nuklydom nuo esmės. - Taip.
Esmė ta, kad Markas priėmė sprendimą.
Ir šis sprendimas buvo prieštaringas
etiniu ir socialiniu požiūriu.
Moraliniu. Moksliniu.
Bet, Markai, aš tave palaikau
be jokių išlygų.
- Puikiai pasakyta. - Ačiū.
- Tikrai taip. - Ir aš palaikau Marką.
Ačiū Labai malonu.
Na, dabar tradiciškai turėčiau pasiūlyti
mums visiems užkąsti.
Bet, turiu pripažinti, tikrai manau, kad maisto nebuvimas
leido mums labiau įsigilinti į pokalbį.
- Taip. Tikra tiesa. - Ar ne?
Limoje gyvenantis mano draugas nebuvo vakarienėje su maistu jau…
Ar atleisi man, jei duosiu tau 3 000 dol.?
Na, kadangi tavo kūdikis nekaltas dėl šiandienos nesąmonių,
nužudysiu tave po to, kai jis gims.
O Dieve. Čia tau.
Ačiū.
Klausyk, kaip tau tas psichoterapeutas su keistais ūsiukais?
Nevaikštai pas jį?
Na, man padėjo darbas.
Taip.
Didžiuojuos, kad sutikai pas juos dirbti. Tikrai.
Manau, ji irgi didžiuotųsi. Žinau, kad didžiuotųsi.
Bet tai, kad negalvoji apie ją aštuonias valandas per dieną,
žaizdos neužgydys.
Gal permiegosi pas mus, jei jau atėjai?
Ne.
Kodėl?
Tavo namai kvepia nėštumu.
Taip, nepagaunu esmės.
Ji juokinga, ar ne?
- Lieki pas mus be jokių kalbų. - Ne.
Aš pats siuvu visą patalynę,
didžiajai lovai dar nepasiuvau.
Bet dvigulė lova yra patogi,
o pižama - rankų darbo iš Pabaltijo,
taigi, miegosi kaip kūdikėlis.
Ačiū. Vis viena nesuprantu, kam jums trys lovos.
- Taip. - Rikeno bendradarbis sakė,
kad lovų keitimas vaikui augant gali padaryti jam traumą.
Nepataisomą.
Bet jeigu aprūpini vaiką visomis lovomis nuo pat gimimo,
viskas susidėlioja savaime.
Supratau. Aišku.
Taip.
Manau, šįvakar tu visiems patikai, Markai.
Smagu girdėt.
Gerai, mažuti.
- Viskas, mažuti? - Taip.
- Eime. - Saldžių sapnų.
Ačiū.
Labos nakties, milorde.
Labos nakties, miledi.
Labas.
Sveika.
Seniai atsikėlei?
Nelabai.
Naktį tavo kieme mačiau verslininką.
- Verslininką? - Taip.
Žemesnio lygio ar vadovą?
Aš rimtai.
Naktį mano kieme buvo vyras?
Taip.
Po galais.
Jis, žinai, taip keistai į mane žiūrėjo, lyg pažinotų mane.
Tas įsibrovėlis privertė tave galvoti, kad jis tave pažinojo?
Būtent taip ir buvo.
Na, netoliese yra baras. Gal čia užklydo kas padauginęs gėrimų.
Jei jau apie tai prakalbome, nuo tavęs trenkia alkoholiu.
Atsiprašau, bandžiau nuskandinti prisiminimus apie tai,
kaip tėvai vaikystėje keitė man lovas.
Tą juokelį sugalvojai ne dabar.
SKAMBINA P. SELVIG
„PIP'S BAR & GRILLE“ PIETŪS - VAKARIENĖ
VIP ZONA
Alio.
Gerai. Vakar išvežė perdirbamas atliekas, p. Selvig.
Šiandien išveža šiukšles.
Jūs statote savo konteinerį mano pusėje. Todėl…
Taip. Gerai.
Žinote, dabar negaliu kalbėti. Atėjau pavakarieniauti. Bet…
Ne, vienas.
„Pip's Bar and Grille“.
Atsiprašau.
Padėk ragelį. Greičiau.
Atsiprašau, p. Selvig. Man jau atnešė maistą.
Sveiki, vaikai. Kas vakarienei?
Atsiprašau. Nesupratai užuominos.
Tu mane seki?
Čia tavo balsas - visai kitoks.
Bjauresnis.
- Kas tu toks, bliamba? - Pytis.
Pytis. Iš darbo.
Na, tai mažai tikėtina. Mano skyriuje visi yra…
Atskirtieji. Ir aš toks buvau.
Aišku. Na, atskyrimas yra, galima sakyt, visiems laikams.
Žinau. Išjungti implantą buvo nelengva. Bet man padėjo.
Nori pasakyt, kad darbe tau buvo blogai?
- Vietoj to, kad įteiktum nusiskundimą… - Ne.
Tai išbandžiau pirmiausia. Kaip ir tu.
Aišku. Gerai. Tai…
Dabar tu nebesi atskirtasis.
Ir kas dabar? Galvoji, kad jie tavęs ieško?
Taip.
„Jie“ - tai Greineris, kuris greičiausiai dabar yra čia.
Greineris. Aišku. Ar tu jį pažįsti, ar…
Mes abu jį pažįstam. Ir mums abiem jis nepatinka.
Aišku.
Viskas ne taip, kaip jie sako.
Jei man kas nors atsitiks,
tai, ką žinau aš, turi sužinoti visi.
Norėčiau, kad tai padarytų draugas.
Tai mes - draugai?
Aš - tavo geriausias draugas.
Tu esi labai geras mano draugas.
SU GIMTADIENIU, DUKTERĖČIA!
Markai, atsiprašau dėl atviruko.
Turėjau ant kažko parašyti, bet suprantu, kad tai - ne geriausias variantas.
Nors esu įsitikinęs, kad būtum velniškai gera dukterėčia.
Vis svarstydavom, kokie žmonės esam, kai nebūname darbe,
kokius sprendimus priėmėm, ir kodėl.
Aš galvodavau, kad tik išsigimėlis
galėtų siūlyti kam nors dirbti šiame darbe.
O jei žmogus pats pasirinko tokį darbą?
Bet mes - ne išsigimėliai, Markai. Ne tikrieji išsigimėliai.
Jei nenori žinoti, kas vyksta kompanijoje, tavo valia.
Bet jei nori, kitoje atviruko pusėje rasi adresą.
Nueik ten vienas ir rasi labai ilgo atsakymo pradžią.
Markai, čia tu?
Sveiki, p. Selvig.
Tu neįsivaizduoji, kaip man nepatogu dėl tų konteinerių.
Nieko tokio.
Kaip vakarienė?
Buvo skanu. Esu mažumėlę pavargęs.
Žinai, mano mama buvo katalikė.
Ji sakydavo, kad šventiesiems prireikia 8 valandų miegančiam kūdikiui palaiminti.
Tikiuosi, tu neskubinsi šventųjų.
Na, šiąnakt jie turės tam pakankamai laiko.
Labos nakties, p. Selvig.
Markai.
Tu esi geras žmogus.
Išvertė Laima Banionienė