Досега... - Тобрук е под постоянен обстрел.
Непрекъснато преначертават картата, а хора умират!
Споделям нетърпението ти към протичането на войната
Сега красотата не е валута, която ценя.
Прозвуча като опит да съм чаровен.
Реших да основа парашутна команда. - Решили сте?
Реших, че вие сте точните хора.
Останалите са луди, в затвора или като мен - отчаяни.
Къде е Мейн? - Ще се бие с японците в Бирма.
Чух, че и ти искаш да дойдеш. - Защо не?
Още не сме във война с Япония. - Пади отива. Скоро ще бъдем.
Ще спуснем парашутисти в пустинята и ще нападнем провизиите на Ромел
Никой не скача в пустинята. - Знаем.
Ще се справим и без Мейн. - Как ще се наречем?
Ние вече не се спираме.
Това трябва да е името ни - "Тези, които не се спират".
По реални събития
Показаните събития изглеждат невероятно,
но са преди всичко действителни.
Кайро Юни 1941
Ехо?
Вие сигурно сте французойката.
Вие ли сте полковник Дъдли Рангъл Кларк?
На вашите услуги.
А това е каирският щаб
на Британското тайно разузнаване в Близкия изток.
Забавна работа, нали?
Подполковник Дъдли Рангъл Кларк Тайно разузнаване в Близкия изток
Ако не стигнем скоро, ще го изгубим.
Носете ги.
Сестра, този си отива бързо. Трябва му лекар.
Извинете.
Д-р Гамал, списък с пациенти. - Петнайсет от Тобрук.
Дванайсет от Сиди Барани и един незнайно откъде.
Този е незнайно откъде. - По дяволите. Вкарайте го.
СПЕЦИАЛЕН КОРПУС: НЕЗНАЙНИ ГЕРОИ
Предполагам, че ви изненадвам. Службата е такава, каквато е, и...
Правя каквото правя така, както го правя.
Изненадва ме само роклята "Шанел". Откъде я взехте?
От Париж.
Красива сте. Де и аз да бях от Франция.
Не съм от Франция. От Алжир съм.
Защо участвате във войната? - Да са спася Африка от нацистите.
Затворете очи и си представете.
Щом шпионирате за французите, познавам шефа ви.
Обича алкохол и хероин.
Мога да работя, въпреки простотията му.
Хубаво.
Тогава, що се отнася до англо-френското разузнаване в Кайро,
може аз и вие да запазим всичко между нас.
Бих се радвала.
Може да започнем с нещо чудесно.
Мамка му. - Това медицински термин ли е?
Чуваш ли ме? Усещаш ли болка?
Не. - А сега?
Какво чувстваш? - Съжаление.
Ако умра така, животът ми ще остане комедия в едно действие,
даже без почивка за джин с тоник.
Подгответе го за операция веднага.
Във войната е важна заблудата, защото тя е война срещу реалността.
Реалността е врагът на войника,
особено на героичния войник, който трябва да живее в героична история.
Плодът от заблудата е победата. Смърт за истината.
И за децата й - страха и предпазливостта.
Полковник Кларк, изобретили сте цяла британска команда.
Да, от нищото.
Използвах актьори за снимките на войниците.
Самолетите са направени от дърво и лепило.
При въздушно разузнаване изглеждат много реални.
Направих шест копия от тази папка за недискретно разпространение.
Снощи занесох едно в клуб "Гош",
където знаех, че ще намеря аташето на испанското посолство.
По случайност оставих куфарчето си под масата му,
така че утре Берлин ще получи данни,
че британците имат нова парашутна команда в Източна Либия,
готова да пусне хора в тила им.
Италианците ще изпратят войници в отговор,
а нашият главнокомандващ в Близкия изток -
генерал Охинелк ще изпрати три британски дивизии
да нападнат десния фланг, който ще бъде почти беззащитен.
Битка, спечелена от дърво, лепило и моята гениалност.
Задръжте това. Направете копия. Оставете ги на видни места.
Испанските и португалските дипломати докладват на Берлин.
Аз също имам идея за операция, която според мен също е чудесна.
Разликата обаче е, че моите войници са истински.
Разбра ли нещо? - Да. Било е пълна катастрофа.
Парашутът на Стърлинг се е разкъсал.
Той умрял ли е? - Казват, че е на косъм.
Проблемът на Стърлинг е, че той е мечтател.
И ти си такъв, Пади. - Той е от онзи тип хора,
които правят нещо и си представят как го описват в автобиографията си.
А после биографията им стига до неочакван край.
Ако умре, ще отида на погребението му,
защото по някаква причина той ме харесваше.
Защо скачаш от самолети, по дяволите?
Дори като дете беше изпълнен с малоумен оптимизъм за гравитацията.
Докторът ми каза да не показвам съжаление към теб.
Съжалението показвало безнадеждност, а тя води до отчаяние.
Предпочита се строга загриженост.
Ще бъда строг в загрижеността си. Как си?
Майка ми потърсила състоянието ми в учебник.
Каза, че само един на петима с увреден гръбнак прохожда,
но аз все съм в малцинство и тя вярва, че ще успея.
Пише ми и за глухарите.
Работих по идеята. По твоята идея.
Сега е моя, защото добавих нещо. Виж.
Това изобщо не се чете.
Болят ме очите, затова писах със затворени очи,
но се опитвам да убедя очите си и проклетите си крака...
Да ги убедя, че са нужни. Излагам аргументи пред пръстите,
пищялите и коленете си. - За какво са нужни?
Идеите идват бързо. Дори това перо е потвърждение.
Изпадна от страниците като съдба. Ела.
В имотите на семейството ми се ловят глухари.
Но стрелят по тях само когато са във въздуха.
Глухари. - Ние ще сме команда бракониери.
Ще убиваме глухарите в гнездата им в мрака.
Няма да ги убиваме като джентълмени.
Стърлинг, питай какви лекарства ти дават,
защото говориш безсмислици.
Глухарите са немски и италиански самолети.
Няма да ги чакаме да излетят. Ще ги унищожим на земята, Луис.
Това е само академична идея. Дори да стигнем до пистите,
няма толкова малка бомба, че да я носим през пустинята.
А ще ни трябват десетки. - Ти ще го измислиш.
Аз ще убедя Пади Мейн. - Щабът прекрати експеримента ни.
Нашата част беше спряна незабавно.
Пади Мейн отива в Бирма, а аз се връщам в Тобрук.
А теб сигурно ще те върнат в Шотландия.
Не. Никой няма да направи нищо с мен или на мен.
Ще се оправя.
После ти, аз и Пади Мейн ще бракониерстваме.
Разпознавам с важно разузнаване
от пустинна група с широк обхват.
Но се боя, че то е...
...чак тук. - Ти си копеле.
Знам.
Снощи получих инструкции от генерал Дьо Гол.
Той ми позволи да говоря с вас за нещо.
Започваме. - Внимателно.
Тези не са актьори,
а френски парашутисти, избягали от Франция и нацистите.
Генерал Дьо Гол иска да се съберат с британска военна част.
Защо го казвате на мен? Занимавам се с шеги.
Англичаните губят войната. Трябва им помощ.
Вие сте най-успешният агент в Африка.
Карате нещата да се случват.
Вербуване като по учебник.
Ласкаете ме, докато поддам. Харесва ми. Продължете.
Английското командване ви слуша.
Предложете нещо, за което трябват френскоговорящи.
Не ме настъпвайте. Аз съм този, който измисля военни части.
Ще ви настъпя, докато танцуваме. - Значи танцуваме, а?
Втората фаза на ласкателството обикновено е съблазняване.
Но с вас може и да не се получи.
Обичам да танцувам. - Значи имаме сделка.
Ще помогна на фалшивата ви команда, ако вие помогнете на моята истинска.
Вив ла Франс. - Бог да пази краля.
Браво. Сега да го направим отново.
Ще танцуваме ли?
11-и командоски лагер Хелиополис, Кайро
Лейтенант Мейн!
Пади, другаде ли трябва да си? - Лейтенант Робърт Блеър Мейн.
Сигурно. В шах си. - Пади...
Защо не се запознаеш с капитана?
Не съм се запознал и със себе си. А и капитанът ме дразни.
Лейтенант Мейн! - Пади, замисли се за Бирма.
Не прави нищо, което ще застраши разпределението ни там.
Мейн, из цяло Кайро те търся!
Трябва да си на инструктаж, а играеш шах с любовника си.
Ставай и отиди да се обръснеш.
Приятелят ми е в шах.
След два хода ще е в мат. Чакай си реда.
Ставай веднага, мързелив ирландски тъпанар!
Тук съм...
В Бирма щеше да е много приятно.
Не ви съветвам да влизате там, сър.
Отвори.
Казах, че не искам да го виждам.
Те ми казаха, че трябва.
Омръзна ми да съсипвам самочувствието на пазачите,
които се редуват да се опитват да ме съсипят с тормоз.
Какво искаш?
Майка ми ми изпрати това перо.
Бил ли си на лов за глухари? - Моля?
Бил ли си на лов за глухари? - За глухари ли?
Не. Не.
Не са ме канили на лов за глухари в Нютаунардс.
Не съм с правилната кръв.
Прост селянин. Ставах само да гоня дивеча с пръчка.
Но ако ме бяха поканили на малоумния си лов,
щях да подгоня тях с пръчката.
Господарчета, контета, които спят с момчета...
Те нямаше да изтърпят присъствието ми.
Не, не, не.
Стрелял съм по французи, немци, италианци...
Но никога не съм стрелял по пръсти.
Следващ въпрос?
Но ще натопя перото в кръвта си, за да пиша поезия.
Колко искаш да излезеш? - Чух, че си скочил тъпо от самолет.
А аз чух, че ти си постъпил тъпо с командващия си офицер.
Чух, че си го блъскал в пианото. Затова няма да ходиш в Бирма.
Всяка вечер посещавам Изтока в поезията си.
"До старата пагода Моулмейн, на изток към морето,
бирманка една стои и, знам, за мен си мисли тя."
Представи си британска военна част...
"А камбаните на храма бият..." - ...без нещата, които мразиш.
"Върни се, ти, войнико"..." - Без козируване.
"Върни се в Мандалей"..." - Без претърсване за ром.
"На пък към Мандалей... - Без тръбене и поздрави.
"А зората идва като гръм..."
Без да чакаш тъпи заповеди да стигнат най-после до теб.
Без само да ни спират, да ни спират, да ни спират.
Не, никой няма да ни спре. Няма да отговаряме пред никого.
Пред никого, Пади.
Щабът даде ли ти позволение за това?
Ето я частта, която ще ти хареса най-много.
Ще унищожим самолетите им, докато са на земята.
Със сигурност баща ти, дядо ти и прадядо ти са от бракониерски род.
Сега за това се дават медали... - Зададох ти въпрос.
Имаш ли позволение от щаба? - Не.
Не? - Още не съм им казал.
Значи не очаквам в твоя цирк да видим много бой.
Боже, бой ще има.
Бой ще има, но само срещу врага.
Ако се включиш, искам думата ти, че няма да удряш командира си,
защото командирът ти ще бъда аз.
Другарите ти ще бъдат като теб.
От бедни училища и военни затвори. Хора, които не се подчиняват.
Хора, които се нуждаят само от една заповед:
"Отиди, убий, върни се, отиди отново".
Единствената алтернатива
за теб, Пади Мейн, е някой ден да те обесят.
Защо искаш точно мен?
Защото...
...може да натопиш перото в кръвта си, за да пишеш история.
Много поетично.
Ти поет ли си? - Художник съм. Неуспял.
Ако решиш да се присъединиш към нас,
мога да те измъкна оттук.
Как? Още даже нямаш военна част. - Но ще имам. Знаеш ли защо?
Защото
господарчетата, контетата, които спят с момчета,
които стреляха по глухари в шотландския имот на баща ми,
сега командват английската армия.
Довиждане.
Две седмици по-късно
Гардън Сити, Кайро Британски главен щаб
Лейтенант Стърлинг. Търся генерал Клод Охинлек.
Лейтенант идва при командира на северноафриканската дивизия?
Имате ли пропуск? - Не. Имам класата си.
Предайте на генерала... - Вървете на майната си.
Предайте му, че баща ми - генерал Арчибалд Стърлинг,
винаги приемаше Клод Охинлек, когато той идваше неканен.
Може би ще върнете услугата. - Без пропуск няма да влезете.
Чаровник. - И си заврете класата отзад.
Спрете.
Документите, моля. Добре.
Откъде сте?
Да.
Добре.
Чакайте, чакайте, чакайте. Чакайте! Спрете камиона!
Спрете! Чакайте! Спрете камиона!
По дяволите. - Пропускът ви, сър? Благодаря, сър.
Генерал Охинлек пита кога шумът ще спре.
Опитва се да работи. - Ще са готови до полунощ.
Каса шампанско ще успокои генерала. Хайде.
Подарък за генерал Охинлек от генерал Ричи.
Пропуск? - Вземете бутилка. Няма да ги брои.
Благодаря, сър.
Извинете. Имам доставка за генерал Охинлек.
Трети етаж, срещу охраната.
Ефрейтор, ще вземеш ли това? Отиваме на третия етаж.
Закопчай горното копче, ефрейтор. - Да, сър. Съжалявам, сър.
Тук има лейтенант без пропуск. - Много сте зле.
Ало? - Един лейтенант влезе.
Подарък за генерал Охинлек от генерал Ричи.
Оставих сандъка за минута в тоалетната и две бутилки изчезнаха.
Що за охрана има тук? - Ще проучим въпроса, сър.
Забравил съм пропуска си. - Моля?
Няма проблем, сър. Познаваме го. - Не е в това въпросът.
Войниците трябва винаги да носят пропуските си.
Защо не си закопчавате копчетата? Закопчайте ги.
Става горещо, сър. - Да, в Кайро сме.
Но сме англичани.
Влез.
Подарък за генерал Охинлек от генерал Ричи.
Генерал Охинлек приключва среща.
Аз съм генерал Ричи. А ти кой си, по дяволите?
Покажи ми пропуска си. - Аз съм...
Сър...
Свържете ме с началника на охраната. - Сър, познаваме се.
С генерал Охинлек ловувахте в имота на баща ми.
Той беше Арчибалд Стърлинг. Аз съм лейтенант Дейвид Стърлинг.
Майка ми Маргарет правеше домашен джин и имитираше птици.
Сър? - Сбърках номера.
Свържете ме с генерал Охинлек във военната стая.
Сега си спомних лицето ти. Но вече нямаш петна.
Лек със суров лук против акне, изобретен от майка ми.
Защо доставяш шампанско? - Доставям това.
Идея.
Идея, която ще обърне войната в наша полза.
Как мина покрай охраната?
Както ще минем покрай немската и ще нападнем самолетите на Ромел.
С измама и безумна вяра в себе си.
Охи, помниш ли синчето на Арли Стърлинг?
Което все падаше от дърветата.
Източи бензин от колите ни, за да прави бомби.
Боже, да. - Сега е в кабинета ти. Носи идея.
Баща ти беше популярен човек. Генералът идва.
Имате ли три чаши? - Какво празнуваме?
Четете. Ще видите.
Не разчитам почерка ти. Кажи ми.
Напредъкът на немците на изток по северноафриканския бряг
печели войната за тях. При цялото ми уважение,
нашето командване не може да се мери с Ромел,
нито със скоростта и гъвкавостта му, но...
Вярвам, че Ромел е допуснал грешка.
Не можеш да се качиш на дърво, а намираш грешки на Ромел.
Придвижи се твърде бързо. Линията му за провизии е 80 км.
Горивните му станции и пистите му са през километри пустиня по брега.
Знам как да нападнем и обезвредим въздушните му бази
преди контраатаката,
която със сигурност планирате дори в момента.
Не козируваш ли, когато влиза генерал?
В моята част няма да има такива ритуали.
Този как влезе тук?
Искам само позволение и шейсет мъже.
Хора, които аз ще подбера. - Искаш да бъдеш герой като баща си.
Не, сър, искам да бъда като майка си, която, както знаете,
печели каквото иска с прочутата си лудост.
А бомбите бяха идея на сестра ми.
Искаше да предупреди глухарите.
Знам, че Чърчил иска да направите нещо, за да забавите Ромел.
Немците не трябва да стигат до Кайро.
С 60 добри мъже ще съсечем линията им за провизии,
както змия се съсича с лопата.
Знам, с мен ще стреляте на сляпо, но поне ще направите нещо.
Наследил си почерка на баща си.
Седни.
Нямаме оръжия и екипировка за ненормален експеримент.
Ще откраднем всичко нужно, сър. - Откъде?
Първо - от съюзническите войници.
След това - от немците и италианците.
Ще направим базата си в тила на врага.
Няма да отговаряме пред никого и няма да искаме нищо.
А като джентълмен, ще се обзаложа с вас двамата.
Сто лири, че за шест месеца ще унищожим повече самолети на земята,
отколкото Кралските военновъздушни сили - във въздуха.
Три пъти повече.
Това няма ли да си заслужи празнуването?
Значи тайнствена нова парашутна команда ще се появи от нищото
и ще работи в Източна Либия?
Стърлинг, измислил ли си име за военната си част?
Не, не съм. - Може да е странно...
Но ние сме.
Лейтенант Стърлинг, добре дошли. Добре дошли в моето убежище.
Тук провеждам срещите си през деня, защото тук е хладно.
И защото е красиво.
И защото професията ми е да лъжа.
Реших това да е единственото място, където казвам само истината.
Който и да сте, трябва да знаете,
че изобщо не се интересувам от шпионаж
и нямам представа защо щабът ме изпрати да се срещна с шпионин.
Кажете ми за какво е срещата. - Не е истинска среща.
Покръстване е.
А това е новороденото.
Прекръства се на вратата и пие уиски при олтара.
Виждате ли, Стърлинг, проучих ви.
Какво е това?
Униформата на последното ми творение.
САС. - Ясно. Какво е САС?
Вие сте САС.
Само да видя дали съм уцелил размера.
Да.
Вижде символа на новата си част.
Вижте звездите, Стърлинг. Ще ръководите нова част.
Както виждате, повишен сте в чин капитан.
Какви ги дрънкате, по дяволите?
САС е фалшива военна част, която създадох.
Шест месеца убеждавах немците и италианците, че е истинска.
А после вие идвате и й давате плът и кръв.
Много кръв.
Забавно, нали?
А може би това е съдбата.
Виждате ли, всичко е част от игра.
Казах, че тук говоря само истината. Затова ще ви кажа истината.
Главният щаб не вярва в идеята ви за такава военна част.
Но за тяхната измама ще е от огромна полза,
ако истински войници с такава униформа бъдат взети в плен.
Или застреляни в пустинята.
Мога да ви кажа истината, защото ви проучих и знам,
че макар да ви казвам, че САС е пионка в игра на измама,
ще приемете това.
Защото вие самият сте измислица.
Опитвате се да влезете в учебниците по история, като баща си.
И като дядо си преди него.
И още по-назад, като вождовете
от великия клан Стърлинг.
Капитан Стърлинг,
само ако се съгласите да приемете името САС,
щабът ще ви даде позволение да започнете да набирате хора.
Имате двайсет и четири часа, за да вземете решение.
Не ми трябват двайсет и четири часа.
Леле, в такъв случай аз кръщавам това новородено -
подразделение Л, първа бригада на Специалната авиационна служба.
Отче наш, Който си на небесата! Да се свети Твоето име,
да дойде Твоето Царство, да бъде Твоята воля,
както на Небето, тъй и на Земята.
Насъщния ни хляб дай ни днес и прости нам дълговете ни,
както и ние прощаваме на нашите длъжници,
и не въведи нас в изкушение, но избави ни от лукавия,
защото Твое е царството, и силата, и славата вовеки.
Амин.
Готово. Добре.
Телеграма от Кайро, сър.
Чаят ви, сър. - Благодаря, Боб.
Райли, Олмъндс. - Бонджорно.
Помните ли простотията с парашутите? - Да.
Стърлинг иска да знае дали бихме я направили отново.
Да. - Да.
Какво правиш тук? - Шпионка съм.
Лесно открих, че идваш всяка вечер в 17 ч. тук да пиеш уиски.
Питие, госпожо? - Шампанско. Бутилка и две чаши.
Една за мен и една за капитана. - Да, госпожо.
Кой ти каза, че съм капитан?
Имаме общ приятел. Той ми каза за повишението ти.
Ако говориш за Дъдли Кларк, знай, че не ми е приятел
и че не обсъждам никакви новини с френски шпиони.
Приел си предложението на Кларк. Имаш своя военна част.
Имаш право да набираш хора. Ще си ми от полза.
Извинете, може ли сметката? За уискито, не за шампанското.
Дано си носиш пари.
Четох статия в едно списание за факта, че според проучвания
в Кайро сега средният интервал от време
от среща на непознати до секс между тях
е само един час и четиринайсет минути.
Сър. - Става. Отворете го.
Ще ни трябват 45 минути да изпием шампанското
и да обсъдим работата си. - Нямаме нищо за обсъждане.
Ходенето до апартамента ти ще е 20 минути.
Общо - час и пет минути.
Остават ни девет минути в стаята ти, за да завършим танца.
Твоята професия, призванието ти - това е убийство за душата.
Баща ми канеше бивши шпиони вкъщи.
Те само седяха и гледаха огъня.
Чудя се какво точно виждаха.
За каква работа говориш?
Генерал Дьо Гол иска да намеря начин френски парашутисти
да участват в бойни мисии с англичани.
Говоря за хора като теб. - Като мен?
Готови за битка войници. - Вече избрах своите войници.
Особен тип хора. Като мен.
Особен тип. - Това е перо от глухар.
Глухарът е птица, която е отгледана, за да бъде застреляна.
Явно Кларк мисли, че и с моята военна част е така.
Тези войници, тези французи без родина...
Готови са да умрат.
Нямам нужда от чужди войници, които да четкат нечие его.
Може да свършим за по-малко от 45 минути.
Час и четиринайсет минути е пилеене на време.
Имаш балкон. Да пием там.
Значи си готова да спиш с мен за Франция?
Когато съм стара и гледам огъня,
искам в него да виждам и неща, които съм направила просто така.
Рядко харесвам хора, но ти ми допадаш.
А и съм ти полезен.
Разбира се.
Странно е човек да се срещне със себе си.
Ще спим заедно, но в САС няма да има французин.
Давай, Бади!
Хайде, Пади!
Разкарай се!
Дръпнете се от животното!
Разкарай се. По дяволите.
Здрасти.
Натресоха ми ново обвинение. Бой по време на боксов мач.
Все едно да ме обвинят в убийство по време на война, нали?
С новото обвинение ще ти осъдят на три години.
И ще те лишат от чин.
Стърлинг е получил позволение от щаба.
Я стига...
Този път имат символ и име.
Първа бригада на Специалната авиационна служба.
Звучи като клон на пощата. - Имаш две обвинения.
Ако влезеш за три години в затвора, войната ще свърши, преди да излезеш.
Ще изпуснеш забавлението, нали така?
Помисли си.
Така...
Ако решиш да влезеш в САС, и аз ще се присъединя.
А и Стърлинг иска да знае
дали тук си срещал някого, в когото да си видял потенциал.
Старши сержант Редж Сийкингс Кембриджширска команда
Това е Редж.
Приятно ми е. - Още един скапан ирландец.
В командата не са само скапани ирландци, нали?
По дяволите.
Само не го дразни.
Командир Уилсън. Гордънс.
Значи нямаш обвинения. - Нямам, сър.
За неподчинение или бой. - Не, сър. Никога, сър.
Защо така, по дяволите? Следващият.
Мейн.
Тъй като нямаме самолет, ще симулираме скок с парашут.
Как ще го направим?
Той забрави да се търкулне. - Жалка работа!
Не си споделяйте водата. Преходът е 32 км.
Ако не ви харесва, връщайте се, откъдето дойдохте.
Сийкингс, мърдай. - Следващият.
От името на баща си ли си тук?
На 19 години съм, но съм убил 21 души във войната.
Преценявам се не по възраст, а по това количество.
Приемете, че съм на 21. Искам да увелича това число.
Чух, че можете да ми помогнете. - Защо искаш да се биеш в пустинята?
Там врагът не може да се скрие.
Да се скрие от теб ли? - Да, сър.
Гвардеец Джони Купър Шотландска гвардия
Присъедини се към онези. - Да, сър.
Трябва да можете да марширувате на 2 см вода.
Доказал съм, че е възможно.
Забавно. - Още само 16 километра.
Следващият. - Ефрейтор Дейв Кършоу.
Защо искаш да се биеш в пустинята? - Харесва ми да убивам фашисти, сър.
Пробвах, когато бях в Испания. Хареса ми.
За мен е удоволствие, сър.
Ефрейтор Дейв Кършоу Гренадири
Чух, че ви бива да убивате хора. - Правилно си чул.
Сержант Джим Олмъндс Сержант Пат Райли
Хайде.
Младши лейтенант Бил Фрейзър Гордънски планинци
Леко сега, Редж.
Чоки Уайт, сър. - Подиграваш ли ни се?
Не, сър. - Мисля, че ни се подиграваш.
Точно такива хора ми трябват.
Долу!
Мамка му. - Не се плаши, момче.
Давай! - Скачай!
Върнете го в старата му част. - Следващият.
Гвардеец Роб Уили. - С колко жени си спал, Роб?
С дванайсет, сър.
Добре дошъл в САС. - Благодаря, сър.
Пазете се!
Пушки горе, момче.
Лейтенант Оин Макгонигъл Кралски ълстърски пушки
Най-после. Чувствам се у дома.
Нали така? Пак ли? Пак!
Пригответе се!
Спокойно, сержант. - Добре, отпуснете се.
Раздай им ги. - Да, сър.
Господа, гледате много важен документ,
от който ще разбере всичко за службата в новата си военна част.
Първата страница е списък с цели, дадени от главния щаб
за предстоящата кампания.
На втората страница ще видите описание на йерархията тук,
както и изисквания за униформата, които трябва да бъдат точно спазени.
На третата страница ще видите списък
с екипировката, провизиите и поддръжката, осигурени от щаба
за действията ни в тила на врага.
САС е празна страница.
Нашата работа е да я запълним.
Добре. Тръгваме днес.
Защо не измислиш по-хубав символ, Джок?
Чухте човека, момчета. Махайте се.
Разпределиха ли ги?
Пращат ги на място, наречено Кабрит.
На 360 км зад фронтовата линия на немците и италианците.
Какви са шансовете им да оцелеят?
Красивата ми нова команда не може да получи въздушна подкрепа
и е на изключително опасен терен.
Температурата стига 50 градуса през деня,
а те не са добре оборудвани.
Нямат танкове и бронирани коли. Само няколко камиона.
Но пък са находчиви хора.
Какъв е шансът да са живи след Коледа?
Десет процента?
Това е много интересна война.
Тук сме, момчета.
Отивайте да се изпикаете.
Да отиваме в Бирма.
Това ли е? - Тук буквално няма нищо.
По дяволите.
Това е базовият лагер на САС.
Това сме ние. Имаме пълна свобода на действие.
Точно това искахме.
От нас зависи напредъкът на фашизма в Африка да спре.
Бог да ни е на помощ.
Не всички ще оцелеем, но ще победим.
Всички камиони освен три трябва да се върнат в Кайро.
Ако някой иска да се върне с тях, може.
Ако някой иска да се върне, да вдигне ръка сега.
Хубаво.
Сега да запалим огън, да сварим чай
и да пием ром.
Разтоварвайте тук, момчета. - Чухте го, хора.
Чухте човека. Хайде! Чухте го. Действайте.
Превод АЛЕКСАНДЪР МИШКОВ
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО