BASERT PÅ EN SANN HISTORIE
DE HENDELSENE SOM VIRKER MEST UTROLIGE
ER FOR DET MESTE SANNE
MAI 1941
ET STED I ØRKENEN I EGYPT
Hvorfor stanser vi?
Bilen min har lite bensin, så det gjelder nok resten òg.
Jeg trenger tankbilene.
Tobruk er 200 km unna. Vi må tanke.
- Ja, jeg vet det. - Akkurat.
Så du bør gi tankbilene ordren.
Vær så snill og si meg-
-at vi tok med tankbiler i følget?
Faktisk ikke.
Jeg har sett min egen måler uunngåelig nærme seg null.
Og jeg har regnet ut-
-at følget har fått akkurat nok bensin-
-til en ferd på 500 kilometer.
Akkurat.
Men reisen fra Kairo til Tobruk er 500 miles.
Visst.
Det er franskmenn i logistikkavdelingen.
Franskmenn, ja. Der har du det.
Da når vi ikke Tobruk.
Beleiringen og bombingen fortsetter, og enda flere hundre vil dø.
Ja.
Samme hvem faren din var, skal du tiltale meg med "sir".
Drit og dra.
I 1941 kjempet Storbritannia alene mot nazistene og fascistene
I Nord-Afrika forsvarte de den viktige Suezkanalen
Nazistenes fremmarsj presset de allierte til Tobruk
Det var en viktig havn de måtte forsvare
Om Tobruk falt, ville de tape Suez
Om de tapte Suez, tapte de Afrika
Om de tapte Afrika, ville de tape krigen
Ifølge Churchill passerte den engelske verden en farlig kløft
Eller som soldatene sa: "Det gikk til helvete"
KAIRO
Hovedkvarteret vil drite på draget igjen i morgen.
Ja, whisky. Jeg vant!
På hesten Smokey.
Jentene fikk ikke kommet i regnet.
Men han følte ingen sorg.
Jeg liker deg. Vet du hvorfor?
Du ler av vitsene mine. Hvorfor nådde ikke høna frem?
Fordi...
Høna hadde vervet seg i kommandoregimentet.
Så hovedkvarteret ba høna om å følge veien.
Så høna pakket, onanerte, ba til Gud, kløv inn i bilen-
-og startet ferden. Og nøyaktig 200 kilometer borte...
...utenfor Tobruk...
...lå poenget til denne morsomme vitsen.
Hva er poenget?
Det er en britisk hemmelighet.
Så vi ble bedt om å avvente igjen.
Høna ble i Kairo og spilte på hester. Jentene har ikke kommet.
- Og vet du hva? - Du hater byen.
Jeg hater denne freden.
Krig, min venn...
...er livet.
En flaske Arak og to glass.
Brite!
Brite, drar dere aldri fra Kairo?
- Har dere engang sett en italiener? - Australiere. Jeg elsker Australia.
Med et dyreliv utformet av en gærning.
Drit og dra.
LØYTNANT STIRLING ÅTTENDE KOMMANDOBATALJON
GHADZI, BRITISK MILITÆRFENGSEL SAMME KVELD
Om det brenner sterkt i kjødets hus av hat og begjær-
-tenker jeg på støvets hus, hvor lenge jeg vil vær'.
I det tapte land står ingenting igjen.
Det hevnede er glemt og hatet stilnet hen.
Og ved renneløkken vil morgenklokken ringe.
Hvordan går det med kollegaen?
Jeg håper han ikke fikk varige men.
Jævla ire.
Først og fremst jævel. Irskheten er kun medvirkende årsak.
Men jeg er de venneløses venn.
Kollegaen deres gjorde en mindre mann vondt.
Vi skal snart gjøre deg vondt.
Du får ikke slå militærpolitiet mer. Du er en gærning.
Det overrasker ingen om du dingler i morgen.
I det fjerne lød galgen.
Om dere vil henge meg, må dere finne nakne Nick først.
For jeg er vant til skjeve kamper, så...
...begynn å lete.
LØYTNANT MAINE ELLEVTE KOMMANDOBATALJON
Sår, dysenteri, sand i ræva-
-sand i øynene, lungene og nyrene, under forhuden...
Alt blir glemt når kampen starter.
Vær så god.
Nå... Ta en slurk rom.
Drikk. Ikke tenk.
Ikke vær dere selv i kveld.
Husk: Når vi er blant dem, ser ikke moren deres på.
Kom igjen.
Ti sekunder, så galskap.
LØYTNANT LEWES ÅTTENDE KOMMANDOBATALJON
- Har du vært i kamp? - Stadig satt på vent.
- Vi har vært i kamp. - Jeg værer nag.
- Ditt rasshøl. - Jeg forstår.
Etter fare tar det lang tid å miste det dyriske raseriet.
- Han plaprer som en skrivemaskin. - Regnet gjør det. La ham være.
Vi mistet to menn.
Ran.
Ran kan jeg dessverre ikke godta.
Men om vi skal i klammeri, la meg advare dere:
Jeg er en spesiell type soldat. Kommandosoldat.
Jeg har trent med liknende menn. Noen lever for å drepe fienden.
Alle blåser i uniformer og vil kjempe mot alle.
Det er svært få av oss, men i krig får vi slippe uhyret løs.
Vi blir lært å drepe lydløst. Det blir som et instinkt.
Og det går ikke an å avlære det.
Forstår dere det?
Når man tar noen i hånden, kaster man et blikk på halsen.
Hver kroppsdel er like lokkende som et kjøttbein for en hund.
Øynene er til for å presses inn i hjernen med tomlene.
Munnen kan rives åpen.
Halsen er en gave. Guds største feiltrinn.
Skjeer, håndklær, tekopper... Alt er våpen. Alt man rører...
...er et våpen. Du er et våpen.
Om generalene våre hadde sluppet oss løs...
Kan dere tenke dere det?
Vanlige menn, når de møter oss...
...nøler med å tilnærme seg oss. Men om dere insisterer...
Jeg skal ikke av her, gutter. Ikke i dag.
Vi kom bare for jentene.
Pengene mine.
Kjøp dere et glass. Skål for falne kamerater.
I stedet for ett år i Skottland med å sove i grøfter og kvele kveg-
-burde jeg ha holdt den talen. Den virker alltid.
Gi meg en whisky.
Skål.
God morgen.
ÅTTENDE BATALJON
Sir.
God morgen, sir.
Noen må reparere den jævla viften.
Blir dere ikke gale av knirkingen?
Reparerer den.
God morgen, sir.
Det er en tilstelning, med drinker-
-og noe å bite i, i kveld ved...
-Hvor -Ambassaden.
Et avskjedsselskap for noen som skal hjem.
En mulighet til å...
Til å legge en plan for neste angrep på Tobruk.
Hva? Til å ta farvel og ønske ham lykke til.
- Og du skal være der, Stirling. - Tobruk bombes døgnet rundt.
- Annet frigjøringsforsøk planlegges. - Det blir tredje forsøk.
Viftene fungerer ikke. Jeg orker faen ikke å hilse mer.
Kartet blir stadig endret, og menn dør.
Når skal du kalle meg "sir"?
Det krever respekt.
Stirling, du blir aldri den soldaten din far var.
Du er forfyllet og ulydig. Det avskydde han.
Møt på festen, edru og i tide. Ellers får du straff.
Kjære Gud, du som er i himmelen. Helliget vorde ditt navn.
Komme ditt rike, skje din vilje, som i himmelen, så òg på jorden.
Gi oss i dag vårt daglige brød, og forlat oss vår skyld-
-som vi òg forlater våre skyldnere.
Og led oss ikke inn i fristelse, men fri oss fra det onde.
For riket er ditt og makten og æren i evighet.
Amen.
Soldater!
I går kveld-
-drepte vi 50 av fiendens soldater og ødela en viktig kanonstilling.
Vi mistet kun én mann. Matthews døde i natten.
Sov du godt?
Jeg ble utmattet, men er fornøyd med oppnåelsen.
Jeg sov på støvlene.
Jeg sover alltid godt, sir.
I 112 dager har vi forsvart stedet.
Blant rotter, skorpioner og fluer.
Vi må fortsette og vise styrke.
Ledelsen sender et følge til som støtte.
Våre venner i hovedkvarteret husker kanskje å tanke vognene-
-med nok bensin til å nå frem til målet.
De kan være nokså glemske.
I mellomtiden-
-har jeg et viktig ærend i Kairo i kveld.
Om hovedkvarteret ikke hjelper oss, legger jeg en plan som kan få oss ut.
Unna vei!
Flytt dere!
Flytt de jævla kamelene! Unna vei!
Følg med på flyet!
Innta stillinger! Kom igjen!
Det var ingenting.
AUSTRALIAs RØDE KORS
Sir, tillatelse til å ta rasjonene til australierne?
Tillatelse gitt.
Hva ser vi etter, sir?
Jeg fikk en melding fra en havnearbeider jeg gir hasjisj.
Jeg ba ham-
-holde utkikk i utstyrskaoset etter fallskjermer.
Og her...
...har vi fallskjermer.
Og hvem tilhører de, sir?
Dette er den britiske hæren. Ingen eier noe eller vet noe.
Ingenting er som det ser ut til, og man eier det man har for hånden.
- Hva skal du med fallskjermer, sir? - Hoppe ut av fly.
- Kan du bruke fallskjerm, sir? - Om jeg kan bruke fallskjerm...
Man setter den på ryggen og hopper.
Den utvider seg.
Og man lander trygt.
Ta den før den blåser ut på havet.
Pakk den ned.
- Hvordan, sir? - Det vet da ikke jeg.
Jeg tror man må være nøyaktig.
Så vær nøyaktig, last dem på en vogn og send den til flystripen.
Du skal være med, sersjant.
Sammen med Riley. Dere er rett type menn.
Rett til hva da?
I en verden uten regler-
-ingen orden eller planmessighet-
-viser visse men seg som krigens naturlige ledere.
Og de må ta saken i egne hender. Jeg danner et fallskjermregiment.
På egen hånd?
Generalene sitter fast i første krig. De debatterer hver ordre-
-mens nazistene skjærer gjennom oss som stålkniver.
Vi blir jaget gjennom ørkenen.
En farse! Sett bort fra deres onde ideologi.
Riley! Last dem på vognen.
Vet dere hva de gjør med barna? Djevelen sendte boksekjøttet.
God sendte fallskjermene. Og jeg skal gi det et forsøk.
Jeg samler menn av en viss støpning. Dere er blant dem.
De andre er gale, i fengsel eller, som meg, desperate.
Nå vinner vi denne krigen.
Bakfull?
På grunn av indre raseri.
Hva trenger du?
En medisinsk grunn til å avstå en cocktailfest.
Og gi meg noen dagers drillfri.
Drill skal få en til å tro at det meningsløse er viktig.
En politimann spurte etter deg.
Han ville vite om dysenterien din var ekte.
De tror du lyver.
Det gjør hovedkvarteret. Lag på lag med størknet møkk.
- Middelmådige frimurere. - De lukter lunten.
Krigsrett, påstått sykdom...
- Lyver du? - Så klart.
Så hva spurte han egentlig om?
Jeg var litt uklar.
- Han hadde en beskjed til Jack Lewes. - Jock Lewes.
Skyhøye verdier.
Whisky. På rekke og rad.
Det minner om Skottland.
Du vet hvordan en bjørn i bru står og svaier mot sidene.
Så hva sa Jock Lewes?
Her.
Møt Paddy Mayne på Empire. På Tipperary gjenforenes musketerene.
- Hva står det der? - Bare "fallskjermer".
ELLEVTE KOMMANDOBATALJONs LEIR
Kom dere opp.
De døde har våknet.
- Velkommen hjem. - Nei.
- Ble du arrestert? - Anholdt.
- Ble du identifisert? - Niks.
Jeg kalte meg Mr. Hyde og sa jeg var papirløs.
Jeg fikk bot på ti shilling.
De skulle henge meg.
- Fordi du manglet papirer? - Nei, fordi jeg tok hevn.
- Hva er dette for suppe? - Gasellen du skjøt.
Veldig godt.
Takk.
Før eller siden, naturligvis...
...vil du få deg hengt.
De kaller det en utmerket død.
Men hvem som kan bekrefte det, vites ikke.
Du skal være på sykehuset. Hvorfor dro du?
Jeg har ikke malaria mer. Vi er bare sengekamerater.
Jeg våkner bare dyvåt av svette. Pleierne må vri opp sengetøyet.
Så jeg svettet på en nattklubb i stedet.
Og noen terget meg.
Mer er det ikke å si.
I går kveld-
-kom noen med en beskjed fra en Jock Lewes i Tobruk.
Det gjaldt fallskjermer.
Du skal møte en Stirling på Empire for å gjenforene musketerene.
- På jobb, sir? - Ikke i kveld.
Nei, nei, nei. Dessverre ikke.
Jeg vet ikke hva en rød rose betyr i Kairo.
Men jeg ønsker ingen kort affære, om du tror det.
En kort affære? Du er en poet.
Ja, faktisk.
- Og jeg er journalist. - Det sa spionen òg.
Så klart jeg er spion. I krig må vi bruke våre talenter.
- Beklager. - Drit og dra.
- Og hva bruker du dem til? - Jeg er etteretningsagent.
Jeg rapporterer til franske myndigheter.
- General De Gaulle. - Fra en pub i Dean Street?
- Liker du Kairo, Paddy Mayne? - Hvordan vet du navnet mitt?
Løytnant Mayne, seieren deres ved Litani-
-var etterlengtet godt nytt for fransk motstandsbevegelse.
Hvordan er moralen til de franske nazisympatisørene du møtte?
Så generalen kan få vite.
Alle franske Hitler-sympatisører jeg møtte, er døde.
Så moralen deres er ganske dårlig.
Faren min var i brigaden. Han lærte meg å ri, skyte og drepe.
Med bestikk om nødvendig.
Hvis du trenger bestikk, finner jeg et nytt bord.
Jeg skal møte noen.
- Ja vel. Om forlatelse. - Nei, blås i det.
Jeg går. Jeg vil ikke være her uansett.
Jeg kom bare for å avslå. Kan du gi ham en beskjed?
Hvem da?
Si at Paddy Mayne sier nei. Han skal slåss mot japanerne i Burma.
Han er en høy mann som blir svært full.
Og han kan bli sint, så du bør skygge unna.
Bare si at Paddy sier nei. Greit?
La meg få presentere Alina Carnett.
- Bordet er dessverre holdt av. - Du skremte meg.
- Du må nok gå. - Jeg har en beskjed.
- Fra hvem? - Paddy Mayne.
Han var her. Han skal slåss mot japanerne i Burma.
Ja vel.
Han sa du ville bli sint.
Det er jeg ikke.
- Var han edru? - Jeg tror det.
- Men rar. - Ja visst.
- Drikke, sir? - Whisky.
Ja, sir.
Han hadde rett. Du er høy.
Hvem faen er du?
Nestleder for fransk etterretning i Kairo.
Så du er altså lederen, for sjefen din er alltid full.
- Er du fersk? - I Kairo, ja.
Ikke på andre måter.
Jeg skulle gjerne ha blitt og pratet.
Men nå har ikke skjønnhet verdi for meg.
Beklager, jeg mente ikke å være sjarmerende.
Det var ikke sjarmerende. Ikke engang i nærheten.
Iblant misforstår franskmenn og briter hverandre.
Som kilometer og miles.
Det kan få uheldige følger.
- Har du hørt om det? - Jeg hører om det meste.
- Whisky. - Jeg trenger bil.
- Hvortil? - Tipperary teklubb.
Løytnant Stirling.
For å unngå tvil: Jeg deler din misnøye med krigen.
Jeg akter å gjøre noe.
Ha det, karer.
Vel...
- Møtte du ham? - Ja da.
Det var røde roser og franske spioner.
Og? Hva sa du til ham?
Jeg sa at jeg skulle til Det fjerne østen.
- Skal du det? - Ja.
Så uansett hva han og gærningen Lewes planlegger-
-kan de gjøre det uten meg.
- Hvem er de? - Menn jeg har trent med.
Stirling kan man avfeie som dranker og hasardspiller.
En snobb som har klatret på grenene i stamtreet.
Lewes kan man kalle en bølle med et bittert sinn.
Eller avfeie ham også.
- Men det gjør ikke du. - Nei.
For der og da er de ikke seg selv.
Ingen av dem. De er...
De er døde menn som venter på bekreftelse.
Som meg.
Men jeg skal til Det fjerne østen.
Send meg øst for Suez, hvor det beste er som det verste.
Det blir et stort show i øst når det setter i gang.
Jeg hørte du vil bli med.
Jeg skal danne et lag. Jeg kan be om deg.
Ja.
Helsike heller. Hvorfor ikke?
Hvor er Mayne?
Han skal slåss mot japanerne i Burma.
- Vi er ikke i krig med Japan ennå. - Paddy vil ordne det.
- Te. - Vær så god.
- Til deg. - Nei da.
Om du ikke vil ha te, har jeg et forslag.
Et kart? Dette må være alvorlig.
Ja, det er et stort kart. Det er plagsomt.
Unnskyld meg, jeg trenger bordet.
- Er det ledig snart? - Turneen varer i hele kveld.
Vi vil ta inngangspenger.
Jeg skal til Kit Kat Club senere og har ikke hele kvelden.
Jeg er tilbake fra ørkenen og er sint som faen.
- Hva gjør han? - Granat!
Skynd dere!
Unna vei!
Mennene mine lager slike for å more seg.
Denne gir plass på toget.
Du er den samme, Stirling. Har du ikke blitt voksen?
Jeg er fortsatt 12 år. Stinkbomber og sykkelskur.
- Bare at det er stanken av lik. - Riktig.
- Har du tegnet det selv? - Hovedkvarterets er utdatert.
Fordi tyskerne rykker frem mens vi sier "ikke optimalt".
Generalene snakker som barnepiker.
Tyskerne rykket frem 130 mil på seks uker.
Det er Rommel meg her og der, men han har gått for fort frem.
- Se på forsyningskjeden. - Den er 50 mil for lang.
Vi har angrepet konvoier til sjøs. De er alltid beredt.
- Har du et bedre forslag? - Ja.
En lege på lystgass sa noe om fallskjermer.
I stedet for å angripe til sjøs bør vi angripe fra sandhavet.
Vi sender menn i fallskjerm og angriper Rommels forsyningskjede.
- En disiplinert gruppe. - Å, disiplin.
Jeg tar en prat med Johnny Walker før hver kamp. Er det disiplin?
- Er det viktig? - Et eksempel.
Under en svett drøm falt det meg inn at all disiplin er noe tøv.
Alle burde være dronningen på sjakkbrettet.
- Særhetene mine er min sak. - Det viktigste er mot.
Det viktigste er vidd, i vid forstand.
Alle planer mislykkes. Følg dem aldri.
Først må vi vise at man kan lande med fallskjerm.
Ingen har hoppet i ørkenen før. Noensinne.
Når gribben sprer vingene, stiger den.
Så noen må prøve det.
Ja.
Kun oss. Du og jeg. Selv om jeg håpet på Mayne også.
Vi viser at det kan gjøres, og at vi er dedikerte.
- Ingen kan be oss avvente. - Ingen.
Hva skal vi kalle oss?
Så du er med? Stirling?
Du stjal fallskjermene. Jeg stjeler et fly.
QUATTARA FLYSTRIPE 80 KM VEST FOR KAIRO
Ikke tale om. Løytnant! Denne mannen rekvirerer flyet mitt.
Han har tillatelse.
Dette er et krigsoppdrag, og vi har løyve til å være slemme.
Jeg er postmann. Jeg vil vite hva som foregår.
Hva heter enheten deres?
- Har du et navn? - Ikke ennå.
Om dere skal hoppe fra flyet mitt, kan dere ikke fly i dette været.
- Vinden skal avta om en time. - Ingen hopper i ørkenen.
- Og fallskjermene har statisk line. - Hva for noe?
De må kobles til flyet med en stålvaier.
Flyet mitt har ingen slik.
- Vi bruker setene. - Ja, vi fester linene til bena.
Hvor mye trening har dere?
Vi hoppet fra stillas og biler i tre uker.
- Og rullet. - Døren åpner seg mot vinden.
- Almonds, fjern døren. - Ja, sir.
- Det blir snart mørkt. - Så hvordan finner dere veien hjem?
- Lewes? - Stjernene.
Stjernene, ja.
- Skal vi ikke ta en annen dag? - Sersjanten din ber oss avvente.
Vi venter faen ikke lenger.
Der har vi navnet: Mennene som nekter å avvente.
På grunn av faren kan jeg nekte å fly dere.
Jeg fløy et sprøytefly en gang.
- Jeg kan fly det selv. - Hjelpes, en amerikaner.
- Han er grei likevel. - Dere er spenna gærne.
Nå fatter han det. Jeg må pisse.
- Kom an. - Ja, sir.
Lykke til, sir.
Her, Stirling.
Tilbake til flystripen!
Seksti sekunder til hoppet!
Hva tenker man på før hoppet?
Stemmen som sier: "Hva så?"
Det er faen meg det samme.
Falt du, sønn?
Ja, far.
- Er jeg død? - Ikke helt.
Halvveis, tror jeg.
Husker du da du ville klatre i eiketreet med én arm?
Du har alltid trodd at du kan mer enn du gjør.
Jeg håpet at du hadde vokst fra det.
Jeg kan ikke røre bena.
Jeg kjenner ikke bena.
Jeg har ingen følelse under livet.
Mang en gang har jeg svermet for den søte død.
Og gitt ham vakre navn.
Å utånde for siste gang.
Nå virker det særlig godt å dø.
- Nei, nei, nei... - Det var yndlingsdiktet ditt.
Halvt forelsket i den søte død.
Jeg har ting å utrette. Jeg nekter å dø.
Ingen ber meg avvente. Selv ikke Gud.
Hører du meg, Gud?!
Hører du meg, far? Jeg skal få en slutt på krigen.
Jeg nekter å avvente.
Tekst: Mats Gullikstad Iyuno-SDI Group