‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫טאבולה ראסה.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫טאבולה ראסה.‬
‫דף חלק.‬
‫אתה יודע מי יכולתי להיות,‬ ‫אם הכול היה שונה?‬
‫אם משהו היה שונה?‬
‫ההזדמנות להיות אני שיכולתי להיות,‬
‫ממש החליקה מתוך גופי ברציף של רכבת 6.‬
‫איך עם כל סיפורי המסע בזמן‬ ‫של אנשים שבטעות מוחקים את קיומם,‬
‫את מוצאת דרך להכפיל את עצמך?‬
‫הייתי חייבת לקחת אותה למקום בטוח.‬
‫זה בטוח?‬
‫בגללך הזמן התמוטט, נדיה.‬
‫כעת חזרנו למסיבת יום ההולדת‬ ‫האיומה והמפחידה הזאת,‬
‫שבמשך כמה גלגולי חיים ניסיתי להימלט ממנה.‬
‫העוף כמעט מוכן!‬
‫די כבר עם השיר המזוין הזה.‬
‫עברתי חרא רציני, נדיה.‬ ‫רציתי לשנות דברים, אבל לא.‬
‫פעלתי לפי חוקי הרכבת,‬ ‫כי אני נוסע טוב. אבל את…‬
‫את, מצד שני, פשוט…‬
‫אף ילדה לא צריכה לעבור את מה שעברתי, בסדר?‬
‫תאמין לי, עברתי את כל הצדדים בסיפור.‬
‫למי יש פרצוף "ראשומון" קטן?‬
‫ראשומון…‬
‫סליחה.‬ ‫-היא פרצוף ראשומון.‬
‫חברה חוטפת את עצמה כתינוקת‬ ‫וממוטטת את הזמן, זה קשה לי.‬
‫נו, באמת.‬
‫הם נפלו…‬ ‫-אבוי.‬
‫…בחיים, אל ממלכת המתים.‬
‫מי אלו?‬
‫תראה את זה.‬
‫היה כאן פעם בית ספר ליהודים.‬
‫עכשיו זה חלל מגורים פתוח לנאורים.‬
‫אני משתמש במונחים‬ ‫"עכשיו" ו"פעם" בצורה מופשטת.‬
‫אלוהים.‬ ‫-בסדר.‬
‫מי זו נדיה קומנץ' הזו?‬
‫אלוהים.‬ ‫-כן, רק ציון עשר.‬
‫די לדבר עליי. מה נשמע איתך?‬
‫אפשר להחזיק אותה?‬
‫בטח, אבל…‬
‫אל תעשה את זה מוזר. היא אני, אתה מבין?‬
‫מישהי מחבבת אותך.‬
‫הבחור הזה…‬
‫אתה רואה? זה…‬
‫על החרא הזה חשבתי.‬
‫היי, תינוקת.‬
‫טוב… אנחנו חייבים להחזיר אותה.‬
‫לא נוכל לחיות בכאוס הזה לנצח. תראי.‬
‫נדיה, זו החלטה פשוטה, אנחנו רק…‬ ‫-אתה אומר שזה פשוט, אבל אני…‬
‫אני עדיין בוחנת את האפשרויות.‬ ‫-מה?‬
‫העולם שונה, בטח, אבל הוא לא נוראי.‬
‫תנחש מה? יש זמן.‬
‫יש זמן לכל דבר.‬
‫נדיה, בבקשה.‬
‫די, עברנו דברים גרועים יותר, בסדר?‬
‫נוכל לעשות את זה.‬
‫היי, כפי שאברהם נהג לומר…‬
‫"דעו שהמרקם של החלל והזמן‬ ‫הוא בר קיימא, כמו 'טאיווק'."‬
‫זה השאול, לשם הולכים כל המתים.‬
‫הקבר המשותף לכל האנושות.‬
‫נדיה, אני מבין למה עשית את זה, באמת.‬
‫הגיוני שאתה עושה לי רגשות אשם בפני הרבי.‬
‫תמיד היית קשה כל כך?‬
‫אל תטריד את התינוקת,‬ ‫היא בשנים המעצבות שלה.‬
‫אני מצטער, אין לי כיפה.‬
‫תירגע, אלן. אלו בעצם דמויות משניות,‬
‫תקועות בלולאה ולא מסוגלות‬ ‫לסטות ממסלול שנקבע מראש.‬
‫מבחינתם, זה מצב נורמלי.‬
‫מי רוצה כיף? כן, היי.‬
‫היי. מה נשמע? בוא הנה.‬
‫הבחור הזה תמיד אהב להתחבק, אלן.‬
‫היי, רוצה אש?‬
‫בבקשה.‬
‫אתה עדיין נראה נהדר.‬
‫טוב. היי.‬
‫היי, חבר'ה, מה שלומכן?‬
‫תראו מי שותה שפריץ יין לבן, זה נהדר.‬
‫ילדת יום הולדת מתוקה.‬
‫זה מחוזק בקוקאין כמו שהישראלים עושים.‬
‫איך ידעת?‬
‫שברתי את הזמן.‬
‫כי את כל כך זקנה.‬ ‫-אנחנו צריכים לצאת מכאן.‬
‫די, אלן. המסיבה רק מתחילה.‬
‫רות עדיין לא הגיעה. מעולם לא חגגתי‬ ‫יום הולדת בלעדיה ולא אתחיל עכשיו.‬
‫רוצה עוף?‬ ‫-אני לא רוצה עוף בן ארבע שנים.‬
‫טוב, אכניס אותו לתנור כדי שהוא לא יתקרר.‬
‫היי… טוב, אני לא יודע מה לעשות.‬
‫היא בסדר, היא אוהבת מסיבות.‬ ‫תראה, יש לי בקבוק.‬
‫אני אחזיק אותה. היא בת?‬
‫היא לא זה ולא זה.‬
‫שיק.‬ ‫-כן.‬
‫מקסין.‬
‫מקסין, זה…‬
‫מה לעזאזל? אחי, זה לא מוכן.‬
‫העוף נא.‬ ‫-מעניין מאוד.‬
‫נדיה, זה מטורף.‬
‫זו אנטרופיה, אלן. נכון? אנטרופיה.‬
‫זה מה שמעניק לנו זמן לינארי,‬ ‫תהליכים בלתי הפיכים,‬
‫כדי שדברים ינועו רק בכיוון אחד, אל העתיד.‬
‫אי אפשר להחזיר ביצה מטוגנת‬ ‫למצבה הקודם בדרך כלל,‬
‫אי אפשר להחזיר עוף מבושל‬ ‫למצבו הקודם בדרך כלל.‬
‫אבל… היי, תראה אותנו, כן?‬
‫עכשיו זה אפשרי.‬ ‫-לא נכון.‬
‫לא תוכלי לבטל את קיום התינוקת.‬ ‫-בחייך, זה די מרשים.‬
‫נדיה, לא תבטלי את קיום התינוקת.‬
‫התינוקת בסדר.‬ ‫-אולי נחזיר אותה?‬
‫נדיה.‬ ‫-היא אוהבת את ליזי.‬
‫בבקשה, נוכל להחזיר אותה?‬
‫לא אכפת לך שהחיים שלהם מתפוררים?‬
‫הם אמנים, אלן. הם אוהבים סוריאליזם.‬
‫רואה?‬ ‫-חזור לכאן.‬
‫נדיה.‬ ‫-תראה איזה אושר.‬
‫אם אינך מבינה איך לעשות זאת למעני,‬ ‫למען חברותייך או למענך,‬
‫בבקשה, עשי זאת כדי שלא תלכי לגיהינום‬ ‫בגלל שאת אנוכית נורא.‬
‫אני לא מובנת עד כאב.‬
‫היי! מי הזמין את הילדים האלו למסיבה שלי?‬
‫אני צריכה לטפל בזה.‬ ‫-כן.‬
‫קחי את התינוקת שלי.‬
‫קדימה, בואי נעוף מכאן, ילדונת.‬
‫נדיה…‬
‫נדיה, לאן את הולכת?‬
‫נדיה, לאן את הולכת…?‬
‫זה בסדר. תירגע.‬ ‫היא לא שווה את זה, סמוך עליי.‬
‫זה לקח קשה שלמדתי מאשתי לשעבר,‬
‫היא לעולם לא תשכח את החטאים שלי…‬
‫היי.‬
‫פאק.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-סליחה… נדיה.‬
‫היי.‬
‫הינה ילדת יום ההולדת.‬
‫אין צורך לגלגל‬ ‫את השטיח האדום בשבילי, מותק.‬
‫מה אמרתי לך? רות כאן, לא רע.‬
‫קח אותה.‬ ‫-זו רות מלפני ארבע שנים.‬
‫כן, אני יודעת שזה לא ישנה כלום, אבל…‬
‫אני פשוט אחכה.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי, רותי.‬
‫קדימה.‬ ‫-אנחנו מחכים.‬
‫הברכיים המזוינות שלי.‬ ‫-כן.‬
‫עד למעלה, רותי.‬ ‫-אני מסוגלת.‬
‫אני יודעת שאת מסוגלת.‬ ‫-טוב.‬
‫טוב.‬
‫נדיה?‬
‫כן.‬
‫תראי.‬
‫תראה את זה.‬
‫הן פשוט ממשיכות להגיע.‬
‫נדיה?‬
‫מה, את לא נכנסת?‬
‫לא…‬
‫את לא יכולה להבריז מהמסיבה שלך.‬
‫אני מצטערת שאני לא‬ ‫בבית החולים איתך עכשיו, רותי.‬
‫אני מנסה. באמת.‬
‫לא תהיי לבד, טוב?‬
‫מותק, איזו סיבה יש לך להתנצל?‬
‫את נמצאת כאן איתי עכשיו.‬
‫אין שום דבר קל בעולם הזה‬ ‫מלבד להשתין במקלחת.‬
‫בסדר.‬ ‫-נדיה?‬
‫נדיה.‬ ‫-כן.‬
‫הינה ילדת יום ההולדת.‬
‫פישלתי.‬
‫אני יודע.‬
‫כן, בוא ניקח אותה בחזרה.‬
‫מדרגות החירום?‬ ‫-אני מניח. תודה לאל.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫ילדים וילדות…‬
‫צאו למסע בשמי ניו יורק!‬
‫עשרה סנט לנסיעה…‬ ‫-אני גאה בך.‬
‫בפעם הראשונה בכדור פורח עם מימן!‬
‫- כיכר אסטור פלייס -‬
‫שיט.‬
‫אמרתי לך. עלון.‬
‫אה, היי.‬
‫כן.‬
‫הינה.‬
‫- לא לנשק גרעיני -‬
‫שני כיסים.‬
‫הכדור הפורח לא יישאר כאן לזמן רב…‬
‫טוב, נחזיר את התינוקת לשנות ה-80.‬
‫…בשמי ניו יורק.‬
‫- אסטור פלייס -‬
‫רכבת 6 לגשר ברוקלין מתקרבת לתחנה,‬
‫נא להתרחק משפת הרציף.‬
‫נא להתרחק מהדלתות.‬ ‫-בנאדם, איפה הרכבת המזוינת?‬
‫קדימה.‬ ‫-זו רכבת 6 לפלהאם ביי פארק.‬
‫התחנה הבאה, רחוב 77, לנוקס היל.‬
‫התינוקת תהיה נערה מצוברחת‬ ‫עד שנחזיר אותה, אם לא נמהר.‬
‫התראת ספוילר, היא מקבלת מחזור בגיל 12, אז…‬
‫די עם הפסטה.‬
‫נא להתרחק משפת הרציף.‬
‫זו רכבת 6 לגשר ברוקלין…‬
‫זה מגוחך. מה אם הרכבת לעולם לא תגיע?‬
‫מה אם אנחנו תקועים כאן לנצח?‬
‫צריך תוכנית חלופית ליתר ביטחון.‬
‫תוכנית אחרת.‬ ‫-אתה ממש נלחץ, אלן. בסדר?‬
‫תחזיק את התינוקת, טוב?‬ ‫-לא.‬
‫זה יעזור לך להירגע.‬
‫זהו… נכון, תינוקת.‬
‫רגע.‬ ‫-הצוואר שלי הורג אותי,‬
‫בגלל זה נשים עושות הפלות.‬
‫אל תיעלבי, תינוקת.‬ ‫-נא להתרחק מהדלתות.‬
‫אנא זכרו לקחת את חפציכם…‬ ‫-היי.‬
‫הישארו מודעים לסביבתכם.‬ ‫-תראה.‬
‫אם תראו משהו, תגידו משהו.‬ ‫-יו!‬
‫היי, אתה יודע איפה הרכבות?‬
‫היי, חכה!‬
‫אלן!‬
‫אנחנו מתנצלים על העיכוב.‬ ‫-היי, אני מדברת איתך!‬
‫כעת מגיעה…‬
‫מכאן.‬
‫היי, בנאדם, אתה יודע איפה רכבת 6?‬
‫שיט.‬
‫הורס?‬
‫אתה עובד ברכבת התחתית?‬
‫מה? לא, "תספורת",‬ ‫אני גר כאן עם אשתי, לכי תזדייני.‬
‫תוכל לעזור לנו?‬
‫אני מחפשת את הרכבת שלי,‬ ‫המספר שלה הוא 6622.‬
‫תמורת מחיר.‬
‫נדיה, הבחור הזה לא עוזר, בסדר? אז…‬
‫התינוקת צריכה החלפת חיתול.‬ ‫-התינוקת בסדר.‬
‫שנינו אבות. אני מכבד את זה.‬
‫נעשה עסקת חליפין.‬
‫עסקת חליפין?‬ ‫-זה מו"מ טוב.‬
‫אני יודע איפה הרכבת שלכם. בואו אחריי.‬
‫קדימה.‬
‫הכול נופל.‬
‫ככל שמתקרבים למרכז כדור הארץ,‬ ‫מתקרבים לאמת. כוח המשיכה.‬
‫סליחה, אפשר להזדרז? אנחנו די ממהרים.‬
‫יש לך זמן.‬
‫הזמן שאתה מכיר הומצא‬ ‫כדי לסנכרן רכבות באירופה,‬
‫ולהעביר סחורות מעבר לגבולות.‬
‫היזהרו מהמסילה השלישית.‬
‫תנו לי את התינוקת.‬
‫הידיים שלך כבר מלאות.‬
‫רק קצת, בבקשה, תני לי להחזיק אותה.‬
‫מה את צריכה, תינוקת? הא?‬
‫תינוקות הם חומרניים אמיתיים.‬ ‫-אלן, אל תיתן להורס את התינוק.‬
‫היא בסדר?‬
‫היא תינוקת של הרכבת, היא אני, אנחנו בסדר.‬ ‫אם אני עומדת, זה אומר שהיא בסדר.‬
‫טוב.‬
‫היצמדו למסילה ובסופה תראו את הרכבת. תשלמו.‬
‫באמת?‬ ‫-כן. תשלמו.‬
‫כסף. אני מקבל מזומן.‬ ‫-איך זה?‬
‫טוב, 40 דולר, לא רע.‬ ‫-אני שומע צלצול.‬
‫טוב, מפתחות.‬ ‫-יופי, לכו.‬
‫יופי, תודה.‬
‫גם אתה, חבר. תשלם.‬
‫זו הרכבת המזוינת שלכם? זו הרכבת שלכם?‬
‫זו הרכבת שלך?‬
‫בנאדם, אני לא יודעת. אני R32 מס' 6622, אז…‬
‫איך את בכלל יודעת?‬ ‫-נו, באמת,‬
‫צריך לדעת יצרן ודגם,‬ ‫זה שיעור ראשון בקפיצה קוונטית.‬
‫רוץ.‬
‫היי, נדיה.‬ ‫-כן.‬
‫וורדוג… היי.‬
‫נדיה, היי. לא חשבנו שתגיעי.‬
‫ויש לך תינוקת.‬
‫תינוקת חמודה.‬
‫מה קורה?‬
‫אני לא יודעת, הרכבת עומדת כבר 30 דקות.‬
‫אנו נאחר לאזכרה.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫רק רגע.‬
‫את לא אוהבת את הפרחים?‬
‫חשבתי שרות אהבה סחלבים.‬
‫אעלים אותם.‬
‫היי… נדס.‬
‫תפסיקי לייסר את עצמך בגלל שלא היית שם.‬
‫לא הגעתי לשם?‬
‫רות מתה לבד?‬
‫אחרי הכול?‬
‫בדיוק דיברתי איתה ביום ההולדת שלי.‬
‫יום הולדתך היה לפני חודש.‬
‫עכשיו ה-30 באפריל.‬ ‫-לא.‬
‫עכשיו ה-30 במרץ, טוב?‬
‫היום עדיין יום ההולדת שלי, אז…‬
‫אתן בעתיד.‬
‫נדיה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫היגון לא מניע אותך בקו ישר.‬
‫את יודעת מה תגידי הערב?‬
‫זה בסדר.‬
‫"האם אתם מאמינים בעתיד האנושות?" בסדר.‬
‫תודה על הסבלנות. רכבת 6 יוצאת כעת.‬
‫קדימה, אנחנו צריכים לרדת מהרכבת הזו,‬ ‫אנחנו צריכים…‬
‫אנחנו לא שייכים לכאן. בואי.‬ ‫נדיה, צריך להחזיר את התינוקת, נכון?‬
‫אני לא הולכת. זין על זה.‬
‫אם לא הייתי לצידה כשהיא מתה,‬ ‫לכל הפחות אגיע לאזכרה…‬
‫לא, נדיה!‬ ‫-בסדר?‬
‫קדימה!‬ ‫-הם מזדיינים?‬
‫זהירות על התינוקת.‬ ‫-אלן, אני יודעת איך ללכת! אלוהים!‬
‫נדיה… תירגעי.‬
‫נדיה, בבקשה.‬
‫להירגע?‬
‫בנאדם, זה נגמר, בסדר?‬
‫לא הגעתי לרות.‬
‫לא הגעתי לאימא הכי טובה שהייתה לי.‬
‫כל החרא הזה, לחינם.‬
‫אז… נהדר.‬
‫איך לעזאזל נצא מכאן? כן.‬
‫אני לא… רגע.‬
‫לאן את הולכת? נדיה?‬
‫סיפרתי לך על לני, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫ניסיתי להגיד לו שהחומה תיפול.‬
‫שיש לי מידע מוצק מהעתיד, ש…‬
‫שיש לי שליטה על המצב, כן?‬ ‫-כן.‬
‫הוא בכל זאת הלך.‬
‫ובכן, לא יכולת לשנות כלום. הלולאה סגורה.‬
‫כן, בגלל…‬
‫חוקי הפיזיקה.‬
‫התכוונתי לומר "טבע האדם".‬
‫לא נימלט מלהיות התוצר‬ ‫של מה שלא נוכל לשנות.‬
‫אתה מנסה להגיד שאני לא המקורית?‬
‫אף אחד לא כזה.‬
‫מה לגבי בואי?‬
‫זו לא הנקודה. תראי…‬
‫רות לא הייתה רוצה שתישאי את האשמה הזו.‬ ‫-יקירי…‬
‫אשמה היא רגש מבוזבז.‬
‫הוא ניסה להימלט. הוא ניסה לצאת.‬
‫לני הלך למערב ברלין‬ ‫ואני לא יודע אם הוא הגיע לשם, כלומר…‬
‫אני חושב שהייתי אמור‬ ‫למנוע ממנו מללכת ו…‬
‫לא הספקתי להיפרד.‬ ‫אני לא יודע מה הייתי אמור לעשות.‬
‫לעולם לא אסלח לעצמי.‬
‫אלן, אתה בסדר, טוב?‬
‫זה בסדר.‬
‫זה רק…‬
‫זה קוני איילנד.‬ ‫-מה?‬
‫הדבר שהיה משפר הכול,‬
‫אילו רק היה קורה, נכון? או…‬
‫או לא קורה.‬
‫אתה יודע, "אילו רק".‬
‫שמעת את זה?‬
‫שיט. תן לי אותה.‬
‫נדיה?‬
‫נדיה!‬
‫אלן!‬
‫נדיה.‬
‫נדיה!‬
‫שיט.‬
‫טוב.‬
‫קדימה, בסדר?‬
‫קדימה.‬
‫בסדר.‬
‫ניצחת.‬
‫- הכניסה לעובדים בלבד -‬
‫סבתא?‬
‫אלן.‬
‫תראה אותך.‬
‫מה קרה ללני?‬
‫לני? אני…‬
‫לא יודעת.‬
‫את לא יודעת? אז…‬ ‫הייתי אמור למנוע ממנו מללכת, או…‬
‫לא הייתי צריך לעשות כלום? אני…‬
‫לא הייתי צריך לעשות כלום. למה עשיתי משהו?‬ ‫דפקתי הכול. אני תמיד דופק הכול.‬
‫אלן, אני לא יודעת. וזה בסדר.‬
‫כולם אומרים שאני בדיוק כמוך.‬
‫הוא לא התכוון להישאר‬ ‫ואני לא התכוונתי ללכת.‬
‫לא יכולתי לעזוב את החיים שבניתי.‬
‫עזרתי לו לצאת,‬
‫זה לא היה אמור לקרות בדרך אחרת.‬
‫אז טעיתי.‬
‫אני רק רוצה תשובות. אני רק רוצה לדעת.‬
‫אני מצטער שאני ככה.‬
‫אתה בדיוק כמוני.‬
‫אנחנו לא יכולים לבלות את חיינו‬ ‫בפחד מלעשות את הצעד הלא נכון,‬
‫עד שאנחנו לא חיים בכלל.‬
‫אל תפחד כל כך לחיות.‬
‫הרגתי את עצמי, אז אני…‬
‫אני לא ממש יודע איך לחיות עם זה.‬
‫נראה שלכולם הרבה יותר קל.‬
‫אני טועה?‬
‫התינוק המושלם שלי.‬
‫לא אמרתי לך?‬
‫היית קטן מדי, אתה לא זוכר.‬
‫אגיד לך שוב.‬
‫התינוק המושלם שלי.‬
‫בסדר?‬
‫מהו המקום הזה?‬
‫אנחנו קוראים לזה "הריק".‬
‫זה כיס ריק של חלל,‬
‫שנשאר מעבודה שלא הושלמה מעולם.‬
‫אני מת?‬
‫אתה חייב ללכת.‬
‫לך לפי ה‬‫אור הכחול‬‫.‬ ‫-טוב.‬
‫יש יציאת חירום מעבר לפינה‬ ‫שתיקח אותך לפני האדמה.‬
‫בסדר. תודה.‬
‫הייתי אבוד.‬
‫יש כל כך הרבה חלל ריק‬ ‫מתחת לעיר ששכחנו ממנו.‬
‫זה פלא שכל העסק לא מתמוטט.‬
‫תראי.‬
‫זה טוב.‬
‫רק קצת שתן על הבלייזר שלי.‬
‫זה בסדר, בשביל זה יש בגדים.‬
‫טוב.‬
‫תראי את זה.‬
‫בסדר.‬
‫אנו נצליח.‬
‫שלום.‬
‫אני מתה?‬
‫איך אני אמורה לענות על שאלה כזאת?‬
‫אז… אני לא מתה.‬
‫אמנם באתי לפנייך,‬ ‫אבל אין לי את כל התשובות.‬
‫את מחפשת במקום הלא נכון.‬ ‫-ובכן…‬
‫טוב, זה מתחיל להיות מוטיב חוזר.‬
‫לו יכולת לבחור אימא מההתחלה…‬
‫היית בוחרת בי שוב?‬
‫- לקסינגטון‬ ‫פלהאם אקספרס -‬
‫- דמיאן -‬
‫לא בחרתי בך בפעם הראשונה, אבל…‬
‫כנראה שככה הולך הסיפור, נכון, אימא?‬
‫בואי, ילדה.‬
‫נא לפנות מקום לתינוקות שלי.‬
‫גברת, בבקשה. תנו מקום לתינוקות שלי.‬
‫היי, את יודעת איזו תחנה זו?‬
‫לא יודעת. אני לא כרטיסנית.‬ ‫-קדימה, ניקח אותה הביתה.‬
‫לא היית חייבת,‬ ‫אבל אהבת אותי בכל מקרה, נכון?‬
‫ביי, רותי.‬
‫זו רכבת 6 לכיוון דרום.‬ ‫התחנה הבאה, אסטור פלייס.‬
‫נא להתרחק מהדלתות.‬
‫- אסטור פלייס‬ ‫אינטרנט אלחוטי בחינם -‬
‫- ניו יורק, 30 באפריל -‬
‫את רעבה?‬
‫גם אני.‬
‫ תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬