EN NETFLIX-SERIE
To minutter. Sig, når du føler et skub.
-Hun skal føde! -Få mig ud herfra.
Dette er det nordgående 6-tog. Hold afstand til dørene.
-Var det en ve? -Jeg ved det ikke.
Eller mig. Jeg kigger bare på et ur.
Jeg kan ikke. I skal få mig ud herfra.
Vi var så tæt på hospitalet.
Vær sød, Ruthie, jeg må tilbage på det tog.
Det er bare frygt. Hold ud.
Du er en overlever.
-Er her en læge? -Det er du, ikke?
Nej, jeg tager en ph.d. i klinisk psykologi.
-Jeg kan ikke bringe en baby til verden. -Ikke en rigtig læge.
Ubrugelig!
Måske kan jeg, for den kommer lige nu.
-Jeg gør det. -Se på mig. Jeg er her.
Hvad nu? Er nogen i knibe?
Jeg kender hende.
-Den fandens fyr. Okay. -Kan du hjælpe os?
-Jeg er villig til det. Tag den. -Babyen kommer nu.
-Det siger du ikke. -Fandt du fyren?
Jeg vil ikke det her. Det var ikke aftalen.
Alt er okay, når babyen kommer.
Jeg er babyen.
Jeg skal presse.
Pres til med mig. Nu!
-Skub med siddemusklerne. -Siddemusklerne?
Lige og tværgående abdominale.
Pres, Nora! Pres!
-Pres! -Pres!
Nora.
-Pres. -Pres.
Pres.
-Kniv! -Ja.
Kan nogen undvære et håndklæde?
-Kan nogen undvære et håndklæde? -Håndklæde!
Halløjsa.
Der er hun.
Husk at støtte hovedet.
Det… Det gjorde jeg.
Det er en metro-baby.
Født på 6-platformen. Giv den en nøgle til byen.
Nadia.
-Søde skat. -Hej, Nadia.
Tillykke, barn.
Søde fødselsdagsbaby!
Hej.
Tillykke, skat.
Det er en pige.
Lige, hvad du ønskede, ikke?
Ikke, skat?
Hvad laver du?
Jeg kom for at lykønske dig. Jeg hørte det i radioen.
Du er berømt nu.
Du burde overveje at sagsøge metroselskabet.
-Få nogle penge ud af det. -Det lyder altså skummelt.
Tager du pis på mig?
Byen har mange penge. Det kan være stort for os.
-De skylder dig. -Det er vist ikke helt sandt.
Jo. De skylder dig.
Har du ingen skam?
Godt. Vi tales ved senere.
Og jeg håber, de syer det godt og tæt, ikke?
Det har de bare at gøre. Det håber jeg også, fordi…
Okay, ud med dig.
-Den lort. -Frue, du tager fejl.
Det er ikke mit barn, okay? Hun er en rockstjerne,
og jeg kom for at sige tillykke
eller god bedring, eller hvad man nu siger.
Hvor vover du at komme her?
Du har med den slags mænd at gøre,
og du tror, du er klar til at opfostre et barn? Den kæmpe lort?
Den bums? Den tyv?
-Et insekt! En tyv! -Hvad laver du? Vil du…
-Skrid så! -Ring til mig, når du er lappet sammen.
Godt og tæt.
Hør her, babyen skal hjem med os. Vi har forberedt det siden graviditeten.
-Hvad mener du? Hvad med Nora? -Nora kan ikke opfostre et barn.
Vi kan ikke kontrollere hende. Hun skal tilbage til galeanstalten.
Kald den ikke det. Det er et slags hospital.
Navnet ændrer ikke, hvad det er.
Vær sød, Vera. For Nadia. Giv Nora en chance.
-Du er ikke familie. -En chance.
-Hun burde få forsøget. -Den kvinde er ikke familie.
De er sgu hårde. Jeg vender tilbage.
Vi ses senere, Ruthie.
Jeg fik den lavet, før du mistede resten.
Nora, du giver mig problemer og nu lykke.
En baby.
Tag den på nu,
men når Nadia er gammel nok, er den til hende.
Hvordan har du det?
Tørstig.
Jeg henter en sodavand.
I guder.
Showtime.
Du kan da hjælpe din familie.
Var det ændret for Vera, var det for Nora.
Faktisk er det bedre for os.
Sivende genomik.
Men du gør ingen forskel, for det hele er aftalt spil, ikke?
Så jeg slår bare tiden i dets eget spil.
Og vi får den mor, vi burde have haft.
Mig.
Fedt.
Okay.
Fuck ham. Kom så.
Kom så.
Det er Thelma & Thelma, hvad?
Det forpulede forældrehalløj giver mig et aneurisme.
Så får du et baby-aneurisme. Det er godt.
Jeg ved, hvad du tænker: "En til stor, skør idé."
Er det en dårlig idé? Okay.
Nå, men høj risiko, høj belønning, ikke, lille barn? Min lille baby.
Ja, du er fandeme en vinder.
Kom så.
Det er det nordgående 6-tog.
Hold afstand til dørene.
ØSTBERLIN 1962
Papirer, tak.
Det er alt, jeg har.
Hvad er din destination?
Vestberlin, tror jeg.
Station?
Potsdam Platz.
Du er ikke autoriseret. En spøgelsesstation.
-Hvad laver du? -Vi kontakter dig.
Studerer du? Oprindelsesland?
Nej, det behøver du ikke skrive ned.
Jeg… Jeg leder efter en ven. Jeg…
Jeg vil se til ham. Jeg bliver kort.
Hans søster bor på Prinzenstraße. Det er alt, jeg husker, men…
Måske husker jeg forkert. Undskyld, jeg er faret vild.
Du burde kun tage toget hjem, fräulein.
NEW YORK METRO
Kuk-kuk.
Vil du have en lille 666-tattoo på din lille babypande?
En lille pentagram-baby?
Sniksnak.
Sikke en sød baby.
Glad for at forblive fremmede, okay?
Sådan. Spis alle de små hår.
RUTH RING TIL MIG
HEJ, SKAT. KOMMER DU?
KOM HEROP. TILLYKKE!
JOHN TILLYKKE!
Pis.
-Nemo? -Kan du høre mig, Maxine?
Det er hende. Hvorfor har du ikke svaret mig?
Hvad? Jeg er på toget. Kan du høre mig?
Ruth fik en lunge-emboli. Hun er på hospitalet.
Vent, hvad?
-Lunge-emboli. Er det det? -Det er en blodprop.
Ja, en blodprop i lungen.
Nadia, hør. De ved ikke, om hun overlever.
-Hallo? -Jeg er på 6-toget, og…
-Er det en baby? -Jeg er på vej.
-Hallo… -Pis.
Det er det nordgående 6-tog. Næste stop 77th Street, Lenox Hill.
Der er hun.
-Hvor er Ruth? -Det ser ikke godt ud.
Kan man vædde på, om Nadia dukker op?
Ja, det er 2022. Ingen slukker for deres telefon.
-Ja. Man skal oplade den. -Vent, Max? Lizzy?
-Nadia. Du er her. -Du skylder mig en lyskasse.
Hvad fanden foregår der?
Nogen gav dig en baby?
Ruth har det fint. Hun klæder om.
-Har Ruth det fint? -Ja. Det var et lille uheld.
-Det var for to uger siden. -Må jeg prøve?
Ja. Det er klogt. Hun behøver ikke se det her pis.
-Nyfødte er blinde. -Nej, det er hvalpe.
Kærlighed er blind.
Det er de to mest trygge kvinder, jeg kender.
Det siger ikke så meget,
men som Rummy siger, går vi i krig med hæren, vi har.
Bliv her, så kommer jeg straks. Du er okay, ikke? Du er i sikkerhed.
Godt.
Hej. Hvordan går det? Mig igen.
-En patient, Ruth Brenner. -Er du familie?
Ja.
Måske er det et narkobarn. Tjek bleen.
-Undersøgelsesrum tre. -Super.
Godt, du er her endelig.
Ja.
Du tog den ikke, så jeg ringede til Maxine.
Men vi skal køre forbi apoteket.
Jeg skal hente mit valium.
Du har dit valium, Ruthie.
Så enten vil du være en benzo-Scarface,
eller jeg overser noget her. Maxine sagde, du var døende.
Maxine er så dramatisk.
-Det var bare et lille sammenstød. -Hvilken dag tror du, det er?
Nå, ja. Du forsøger at minde mig om din fødselsdag.
Jeg har en hel uge til at planlægge din gave,
så skynd ikke på en gammel dame.
Okay, Ruthie.
Hej, jeg leder efter en patient, Ruth Brenner.
Hun kom ind i dag, nok i en ambulance.
Noget med hendes lunger.
-Brenner? -Ja.
-Undersøgelsesrum syv. -Syv? Syv.
Skide tidsbombe.
Jeg troede, du var gået, Nadia. Hør.
De vil holde på mig natten over. De vil altid tage flere test.
Ikke noget spændende.
Men efter det, jeg skal betale for det rum,
forventer jeg femstjernet behandling.
Ruthie.
Er du okay?
Jeg er meget populær heromkring.
Alle vil tage billeder af mit indre.
Hør, jeg ved godt, jeg er et par dage tidligt på den,
men tillykke med fødselsdagen, skat.
Min fødselsdag er i dag, Ruthie.
Hun spiser godt.
-Jeg er travl. -Hun strækker sig.
-Lizzy, du har babytække. -Jeg tager Louis med i parken om søndagen.
-Nemo. -Kode blå!
-Nadia! -To skud adrenalin!
Ruth! Nej, vent!
To liter, helt åbent.
Du må ikke være her.
Der er ingen puls.
Hvad er status?
-Bliv ved. -Giv mig elektroderne nu!
Okay. Ruth.
Frue, er du okay?
-Hun var her lige. -Hvem?
-Ruth Brenner. -Hun står ikke på min liste.
-Du skal slappe af. -Hvilken dag er det for dig?
-Den 22. marts. -Nej, det er den 30. marts.
Jeg siger altså, at det er den 22. marts.
Okay, hør her. Der er Ruth'er overalt på hospitalet,
og jeg skal finde den rigtige Ruth.
Okay, sid ned. Du oplever et angstanfald. Dybe vejrtrækninger. Jeg henter en læge.
36 og ramt af en taxa. Sikke et spild.
-De er bumser. -De holder ikke øje.
Skide afhængig.
Det er den blå linje, der går lige i deres hjerner.
-Præcis. -De kigger ned.
Det er fandeme som porno.
Der er gået en uge.
-Forsigtig. -Pas på.
Kom nu.
Du skrev ikke til min søster.
-Det gør jeg. Rolig. -Hun er lækker.
-Det ved jeg godt. Jeg svarer hende. -Hun er lækker, klog, sjov…
-Hun kan lide dig. -Mere end bare lide.
-Hej. -En nekrofil.
Hun vil kneppe nogle lig.
-Held og lykke. -Zombierne.
-Vær ikke for hård. -Retsmediciner, ja.
Hun kan lide, når de er stive.
Uhyggelig hændelse på afstand.
-Hvad fanden sagde du om min mor? -Hvad?
Nej, hvad fanden sagde du om min mor?
Kom her og sig det til mit ansigt.
Lad mig høre, hvad du sagde.
Hold afstand til dørene.
Nu er du ikke så hård. Jeg så dig smide affald. Du er ikke i dit hus.
Du smider ikke affald her. Skide dyr.
-Nej. -Ved du hvad? Hold det her.
-Fuck, jeg… -Flyt jer, for fanden.
-Pis. -Sig det pis igen. Jeg smider dig i zoo.
-Beklager. Du har nået… -For fanden, kom nu.
Alan.
-Pis. -Beklager.
-Du har nået et nummer, der… -Tag nu din skide telefon, mand.
Hør, unge mand.
Undskyld. Jeg leder efter min ven Nadia.
Jeg har boet her længere, end du har levet.
Ja, jeg forstår, du har haft det nummer…
-Ja, borgmester Dinkins ødelægger byen. -Det har aldrig været…
Det skal jo være uperfekt. Jeg skal have flere bobler.
Ja, jeg lytter.
Jeg har ting. Jeg ved, du babysitter.
Hun har været den perfekte engel.
-Okay. -Hvor skal du hen?
Mine ord gør ingen forskel, for tiden kollapser.
Du sidder fast i dit øjeblik. Jeg i mit.
-Du lyder så trist. -Jeg skal hen til min nødkontakt.
Nadia?
Nadia.
Nadia?
Oatmeal?
Nej.
Nej. Hvorfor?
Hvad gjorde du, Nadia?
Der er noget galt.
Bare rolig. Jeg er ikke en tyv.
-Du er Alans ven? -Ja.
Jeg skulle made Boba Fett, men det gik galt.
Fiskeflagerne er så små, men det er fisken også. Sig undskyld.
-Jeg dræbte Alans fisk. -Forpulet LSD-parade. Hold da kæft.
Hej, Ferran. Har du set Nadia?
Hej, makker. Det er sgu for fedt.
-Far, min bedste ven, Alan. -Hvad? Din far døde for tre år siden.
Hold nu op. Han står lige her.
Gæt, hvad jeg fandt i en skraldespand i Seward Park.
Oatmeal, mød Alan.
Det er…
Rart at møde dig, Oatmeal.
Den ser ret levende ud.
Det er okay. Kom nu.
Alan, er du her?
Gentag efter mig.
Fuck.
Spiller nu Beethovens Piano Concerto No. 4.
SORT OG HVID
Ja.
Stephen Hawking.
Grundlæggende.
Alt skal nok gå. Kom nu. Du kan ikke blive ved.
Vi tager til Odessa. Får noget mad.
Alt skal nok gå godt. Du får nogle mozzarella-pinde.
-Vil du have det? -Nej.
-Ingen boliger, ingen fred, ingen yuppier! -Nemlig.
-Ingen boliger, ingen fred, ingen yuppier! -Pis.
Hej.
Tekster af: Niels M. R. Jensen