СЕРІАЛ NETFLIX
Дві хвилини. Скажи, коли відчуєш наступний поштовх.
-Зараз народить! -Заберіть мене звідси.
Це потяг номер 6 — на північ. Обережно, двері зачиняються.
-Це були ще одні перейми? -Не знаю.
І я. Не знаю, що роблю. Просто дивлюся на годинник.
Ой, я не можу. Ви маєте витягнути мене звідси.
Ми були так близько до лікарні.
Будь ласка, Руті, поверни мене в той потяг.
Це лише страх. Проривайся.
Ти вижила.
-Тут є лікар? -Ти ж лікарка, хіба ні?
Ні, я вчуся на докторку клінічної психології.
-Не можу приймати роди. -Не справжня, бляха, лікарка.
Безтолкова!
Може, зможу прийняти роди, бо зараз народиш.
-Я впораюся. -Поглянь на мене. Я з тобою.
Яка ситуація? У когось біда?
А я знаю цю жінку.
-Ой, цей засранець. Добре. -Можеш допомогти?
-Я готовий утрутитися. Візьміть. -Ця дитина зараз народиться.
Так, бляха.
Гей. То ви знайшли його?
Народ, я не хочу. Я на таке не підписувалася.
-Усе буде добре, коли народиться дитина. -Я і є та дитина.
Ти маєш тужитися.
Тужся зі мною. Зараз!
-Тужтеся. М'язами для присідання. -Ти серйозно?
-Прямим і поперечним відділами живота. -Тужся, Норо! Тужся!
-Тужся! -Тужся!
Норо.
-Тужся. -Тужся.
Тужся.
-Ніж! -Я маю.
Хтось може дати рушник?
Можете дати рушник?
Рушник, будь ласка!
Привіт.
Ось і вона.
Не забудь тримати голову.
Я…
Це справжнє дитя метро.
Народилося на платформі потягу. Вручіть їй ключ від міста.
Надю.
Крихітка.
-Привіт, Надю. -З днем народження, дитинко.
Гарного дня народження, дитятко!
Привіт.
Вітаю, крихітко.
Дівчинка.
Як ти й хотіла, крихітко?
Га, крихітко?
Що ти робиш?
Просто прийшов привітати.
Чув по радіо. Тепер ти відома.
Знаєш, тобі варто подумати про подачу позову на «МТА».
-Зароби трохи на цьому. -Не знаю. Звучить сумнівно, Чезе.
Ти жартуєш?
У міста купа грошей. Це може змінити для нас усе.
Вони тобі винні.
-Я невпевнена, що це правда. -Правда. Вони тобі винні.
Ти зовсім, бляха, безсоромний?
Гаразд. Добре. Поговоримо пізніше.
І сподіваюся, вони добряче зашиють, розумієш?
Так, їм краще постаратися. Я теж на це надіюся, адже…
Добре, забирайся.
-Гівнюк. -Добре, пані, ви не зрозуміли.
Це навіть не моя дитина, зрозуміло?
Вона — рок-зірка,
і я просто прийшов привітати її, чи побажати одужання, чи як там кажуть.
Як ти смієш сюди приходити?
Отаких чоловіків ти впускаєш у своє життя і думаєш, що готова ростити дитину?
Цього гівнюка? Цього бродягу? Цього злодія?
-Жук! Злодій! -Що ти робиш? Що? Ти…
-Забирайся звідси! -Подзвони, коли тебе зашиють.
Гарно й туго.
Послухай, дитина йде додому з нами. Ми готуємося, відколи вона завагітніла.
Що? Ви про що? А як же ж Нора?
-Нора не може виховувати дитину. -Ми не можемо її контролювати.
Їй треба назад у психлікарню.
Будь ласка, не кажіть так. Це лише інша лікарня.
Зміна назви не міняє суті.
Будь ласка, Віро. Для Наді. Дайте Норі шанс.
-Ти — не сім'я. -Дайте Норі шанс.
-Вона має право на спробу. -Ця жінка — не сім'я.
Боже, вони жорсткі.
Я повернуся.
Побачимося на тому боці, Руті.
Я зробила це до того, як ти втратила решту.
Норо, ти приносиш мені проблеми, а тепер і щастя.
Дитя.
Можеш носити зараз,
але коли Надя підросте, це — для неї.
Як почуваєшся?
Хочу пити.
Принесу газовану воду.
Господи.
Шоу починається.
БЕТ ІЗРАЇЛЬ ЛІКАРНЯ
Найменше, що можна зробити — допомогти сім'ї.
Якщо зміню життя Віри, це б змінило життя Нори.
Тобто, краще життя і для нас.
Тобто, генетика просочування.
Та жодна дія нічого не змінює, бо вся гра підлаштована, так?
Тож я зроблю крок уперед і здолаю час у його власній грі.
І ми, нарешті, отримаємо маму, яку мали мати.
Мене.
Клас. Гаразд.
До біса його. Ходімо.
Ходімо.
Ходімо. Справжня «Тельма й Тельма», га?
У мене точно буде аневризма через це виховування себе ж.
Це означає, що в тебе буде дитяча аневризма.
Як добре.
Я знаю, що ти думаєш: «Ще одна божевільна ідея».
То думаєш, це погана ідея? Гаразд.
Ну, що ж. Високий ризик — висока винагорода, так, малятко?
Моє дитятко.
Так, ти переможниця, дитинко.
Ходімо.
Це потяг номер 6 — на північ. Обережно, двері зачиняються.
СХІДНИЙ БЕРЛІН 1962-ГО
Ваші документи?
Це все, що в мене є.
Куди ви прямуєте?
До Західного Берліну, мабуть.
До якої станції?
Потсдамської площі.
Не маєте права.
Станція-привид.
-Що ви робите? -З вами зв'яжуться.
-Ви — студентка? Країна походження? -Що? Ні, не варто це записувати.
Я лише… шукаю свого друга. Я…
Хочу переконатися, що все добре. Я ненадовго.
Його сестра живе на Прінценштрасе. Це все, що пам'ятаю, але…
Не певен, що правильно пам'ятаю. Думаю. Даруйте, я заблукала.
Якщо вам і потрібен потяг, то це потяг додому, жіночко.
«МТА» МЕТРО НЬЮ-ЙОРКА
Ку-ку-ку-ку.
Хочеш маленьке тату «666» на твоєму маленькому лобику?
Маленьку пентаграму, дитя?
Бала-бала-балакаємо.
Яке миле дитя.
Краще залишимося незнайомцями, гаразд?
Ось так. Їж ці волосинки.
РУТ: ПОДЗВОНИ
РУТ: ПРИВІТ, ПРИЙДЕШ?
ЛІЗЗІ ПРИХОДЬ. З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ!
От чорт.
Чорт.
-Алло? Немо. -Максін, чуєш мене?
Боже, це вона! Чому ти не підіймала слухавку?
Що? Я в потязі. Ти мене чуєш?
Слухай, у Рут легенева емболія. Вона в лікарні.
Стривай, що?
Емболія легень.
-Адже так? -Це тромб.
Так, тромб у легені.
Надю, послухай. Вони не знають, чи вона виживе.
-Алло? -Слухай, я в шостому потязі, і…
-Це дитина? -Я їду до вас.
-Алло… -Чорт.
Це поїзд на північ. Наступна зупинка — 77-ма вулиця, Ленокс-Гілл.
77-МА ВУЛИЦЯ
ЛІКАРНЯ ЛЕНОКС-ГІЛЛ
Ось і вона.
-Де Рут? -Надю, кепські справи.
Поставимо на те, чи Надя взагалі прийде?
Знаю, зараз 2022-й. Зараз ніхто не вимикає телефони.
-Я знаю. Його треба заряджати. -Чекай, Макс? Ліззі?
-О, добре. Надю, ти тут. -З тебе пачка цигарок.
-Привіт. Що, у біса, коїться? -Тобі хтось довірив дитину?
Добре, з Рут усе добре. Вона переодягається.
-З Рут усе добре? -Так. Лише маленька аварія.
-Це ж було два тижні тому. -Можна потримати?
Так. Так, розумно. Їй не треба цього бачити.
-Новонароджені сліпі. -Лише цуценята.
-І любов, любов сліпа. -Це дві найнадійніші жінки, яких я знаю.
Звісно, це мало що говорить,
але, як каже Раммі, ми йдемо на війну з тим, що маємо.
Залишайся тут, а я повернуся. Усе добре, гаразд? Ти в безпеці.
Гаразд.
Вітаю. Як справи? Це знову я.
-Шукаю пацієнтку, Рут Бреннер. -Родичка?
Так.
Може, в ній наркотики. Перевір підгузок.
-Третя оглядова палата. -Чудово.
-Ой, чудово, нарешті, ти тут. -Так.
Не могла додзвонитися, тож подзвонила Максін.
Але послухай, нам треба зупинитися біля аптеки.
-Я маю придбати діазепам. -У тебе вже є діазепам, Руті.
Або ти хочеш обличчя
з діазепамовим шрамом, або я чогось не розумію.
Максін сказала, ти помираєш.
Максін — ще та королева драми.
-Це ж лише маленька аварія. -Який сьогодні день, по-твоєму?
О, я знаю. Ти хочеш нагадати мені про свій день народження.
У мене є цілий тиждень, щоб спланувати тобі подарунок,
тож не квап похилу пані.
Гаразд. Гаразд, Руті.
Привіт, я шукаю пацієнтку, Рут Бреннер.
Вона повернулася сьогодні швидкою, може. У неї щось не так із легенями.
-Бреннер, кажете? -Так.
-Сьомий оглядовий відсік. -Сьомий? Сьомий.
Клята бомба сповільненої дії.
Надю, я думала, ти пішла. Слухай.
Мене хочуть залишити на ніч. Їм би лише перевірки проводити.
Нічого особливого. Але ціна, яку вони просять за ту палату,
я очікую п'ятизіркове прийняття.
Руті.
Усе гаразд?
Я — нова зірка тут.
Усі хочуть сфотографувати мої нутрощі.
Слухай, я знаю. Знаю, що ще кілька днів,
але з днем народження, крихітко.
У мене сьогодні день народження, Руті.
Вона добре їсть.
-Чекай. Я зайнята. -Як вона розтягується.
Ого, Ліззі, ти добре ладиш із дітьми.
Воджу Луїса в парк неділями.
-Немо. -Код «синій»!
-Надю! -Два куби адреналіну!
Рут! Ні, чекай!
Тиснімо. Два літри фізрозчину.
Мем, вам сюди не можна.
-Не відчуваю пульсу. -Як справи?
-Продовжуйте. -Дайте мені електроди.
Добре. Рут.
Пані, із вами все гаразд?
-Де вона? Була ж тут. -Хто?
-Рут Бреннер. -У мене немає Рут Бреннер у таблиці.
-Заспокойтеся. -Гей, який сьогодні день, по-вашому?
-22 березня. -Ні, сьогодні — 30 березня.
Як медична працівниця кажу, зараз — 22 березня.
Гаразд, послухайте мене, по всій лікарні є Рути,
і мені треба знайти потрібну Рут.
Добре, пані, сядьте. У вас панічна атака.
Дихайте глибоко. Я знайду лікаря.
Тридцять шість, її збило таксі. Яке марнотратство.
-Бо вони кляті бродяги. -Неуважно перетинають дорогу.
Кляті наркомани.
Це вена. Він потрапляє в їхні кляті мізки.
-Саме так. -Вони зверхні.
Це як кляте порно.
…тиждень. Минув тиждень.
-Спокійно. -Обережно.
Та ну.
Ти не писав моїй сестрі.
-Так, я їй відповім. Охолонь. -Вона гаряча.
-Я знаю, що вона гаряча. Я їй відповім. -Гаряча, розумна, весела…
-Ти їй лише подобаєшся. -Не лише подобаюся.
-Гей. -О, некрофілія.
Ідіть туди й трахніть трупи.
-Хай щастить. -Гей, зомбі.
-Обережніше з ними. -Коронер, так.
Схоже, вона любить тверді.
Сплутані квантові стани.
-Що ти, бляха, сказав про мою маму? -Що?
Що ти сказав про мою маму?
Спускайся і скажи це мені в очі.
Іди сюди й повтори сказане.
Обережно, двері зачиняються.
Тепер не такий крутий?
Я бачив, як ти викинув сміття. Це не твій дім.
Тут не смітять. Кляті тварини.
-Ні. -Знаєш що? Потримай це.
-Дідько, я… -Забирайся з перед нього.
-Чорт. -Ану повтори знову. Повертайся в зоопарк.
-Вибачте. Ви зв'язалися… -Бісові гайки, ну ж бо. Алане.
-Чорт. -Нам шкода.
-Ви зв'язалися з номером, який… -Підійми трубку.
Слухай, юначе.
Даруйте, пані. Я шукаю свою подругу Надю.
Це мій номер довше, ніж ти ходиш по цій землі…
Так. Розумію, у вас цей номер…
Так, пані. Згоден, мер Дінкенс руйнує місто.
Воно ніколи не…
Матео, я казала, не має бути бездоганно. Потрібно більше бульбашок.
Так, я слухаю.
Принесла дещо. Знаю, ти просто няньчиш.
Ой, вона була бездоганним янголятком.
-Добре. -Ти куди?
Мої слова нічого не змінять, бо час руйнується.
Ти застрягла у своїй миті. Я — у своїй.
-Ти така сумна. -Потрібен мій контакт на випадок нещастя.
Надю?
Вівсянчику?
Ні.
Ні. Чому?
Що ти накоїла, Надю?
Ні, щось тут не так.
Щось не так, ні.
Не хвилюйтеся. Я не злодійка.
-Ви подруга Алана? -Так.
Просив годувати Бобу Фетта, та я перегодувала або навпаки.
Рибні пластівці маленькі, та й риба маленька.
Скажіть, що мені шкода.
-Я вбила рибку Алана. -Клятий парад ЛСД. Боже.
-Привіт. Гей, Ферране, бачив Надю? -Привіт, друже. Чорт, це чудово.
-Тату, це мій найкращий друг, Алан. -Що? Твій тато помер три роки тому.
Не дуркуй. Ось же ж він.
Заціни. Угадай, що я знайшов у смітнику в Сьюард-парку.
Вівсянчику, знайомся, Алан.
Це…
Радий знайомству, Вівсянчику.
Наче доволі жива.
Усе гаразд. Ходімо.
Алане, ти тут, старий?
Повторюйте за мною.
Чорт.
Зараз грає концерт Бетховена на фортепіано номер 4.
БЕРЛІН
ЧОРНЕ Й БІЛЕ
Я знаю.
Стівен Гокінг.
Стандартно.
Усе буде добре. Припини. Досить цього.
Ну ж бо. Підемо в «Одесу». Нагодуємо тебе. Гаразд? Усе буде добре.
Замовимо палички моцарели.
-Хочеш? -Ні.
Ні житла, ні миру, ні золотої молоді!
Ні житла, ні миру, золота молодь.
-Ні житла, ні миру, ні золотої молоді! -Чорт.
-Привіт. -Привіт.
Привіт.
Переклад субтитрів: Володимир Савельєв