EN NETFLIX-SERIE
Två minuter. Säg till vid nästa värk.
-Hon ska föda barn! -Få ut mig härifrån.
Det här är tåg 6 norrut. Dörrarna stängs.
-Var det en värk? -Jag vet inte.
Inte jag heller. Jag vet inte vad jag gör.
Jag klarar inte det här. Ta mig härifrån.
Vi var så nära sjukhuset.
Snälla Ruthie, sätt mig på tåget igen.
Du är bara rädd. Håll ut.
Du är en överlevare.
Finns det nån läkare här?
Är inte du läkare?
Nej, jag studerar till psykolog. Jag kan inte förlösa barn!
Ingen riktig läkare, för fan.
Värdelös!
Jag får göra det ändå, för barnet är på väg.
-Jag har koll. -Se på mig. Jag är här.
Vad händer? Behöver nån hjälp?
Henne känner jag.
-Den där jäveln. Okej. -Kan du hjälpa oss?
-Jag ska hjälpa till. Här. -Barnet är på väg.
Nähä?
Hittade du den där killen?
Jag vill inte göra det här. Jag var inte beredd.
Det blir bra när barnet kommer.
Jag är barnet!
Du måste krysta.
Vi gör det tillsammans!
-Använd situp-musklerna. -Allvarligt?
Både inre och yttre magmuskler.
Krysta, Nora!
-Krysta! -Krysta!
Nora!
-Krysta! -Krysta!
Krysta!
-En kniv! -Här.
Kan nån avvara en handduk?
Har nån en handduk?
En handduk!
Men hejsan.
Där är hon.
Kom ihåg att stödja huvudet.
Det gjorde jag.
En riktig tunnelbaneunge.
Född på perrongen. Ge henne stadens nyckel.
Nadia.
Älskling.
-Hej, Nadia. -Grattis på födelsedagen.
Grattis, födelsedagsbarnet!
Hej.
Grattis, älskling.
Det blev en flicka.
Precis som du ville, va?
Eller hur?
Vad gör du?
Jag kom för att gratulera. Jag hörde om det på radion.
Du är kändis nu.
Du borde stämma MTA.
-Tjäna lite på det. -Det låter ohederligt, Chez.
Driver du med mig?
Stan har kosing. Det kan bli värsta grejen.
-De står i skuld till dig. -Det är nog inte helt sant.
Jo. Så är det.
Har du ingen skam i kroppen?
Okej. Vi hörs senare.
Hoppas att de syr ihop dig tajt och bra.
Ja, det får vi verkligen hoppas, för det…
Ut med dig nu.
-Skitstövel. -Nej, du förstår inte.
Det är inte ens min unge.
Hon är en rockstjärna,
och jag ville säga grattis eller krya på dig, eller vad man nu säger.
Hur vågar du komma hit?
Hur kan du ha såna män i ditt liv
och tro dig vara redo att sköta om ett barn?
Den här skitstöveln!
Slusk! Tjuv!
-Kräk! Tjuv! -Vad gör du? Vadå, ska du…
-Ut härifrån! -Ring när de har sytt ihop dig.
Tajt och fint.
Hör på. Barnet följer med oss hem. Vi har förberett oss sen hon blev gravid.
Vad menar du? Nora, då?
Hon kan inte sköta om ett barn.
Vi kan inte hantera henne. Hon måste tillbaka till dårhuset.
Kalla det inte det. Det är också ett sjukhus.
Det är samma sak oavsett vad du kallar det.
Snälla Vera. Ge Nora en chans, för Nadias skull.
-Du tillhör inte familjen. -Ge henne en chans.
Hon tillhör inte familjen.
Jisses, vad de är hårda. Jag kommer tillbaka.
Vi ses, Ruthie.
Jag skaffade det innan du blev av med resten.
Nora, du ger mig såväl bekymmer som lycka.
Ett barn.
Du kan bära det nu,
men Nadia ska ha det när hon blir stor nog.
Hur känner du dig?
Törstig.
Jag ska hämta en läsk.
Herregud.
Nu kör vi.
BETH ISRAEL-SJUKHUSET
Man måste försöka hjälpa sin familj.
En ändring för Vera hade varit en ändring för Nora.
Med andra ord: bättre för oss. Nedsippringsgenomik, du vet.
Men det gör ingen skillnad, för spelet är riggat.
Så nu ska jag överlista tiden i dess eget spel.
Vi ska få mamman vi förtjänade. Mig.
Visst.
Okej.
Skit i honom.
Kom.
Kom igen. Det blir som Thelma & Thelma.
Det här jävla självföräldraskapet ger mig en hjärnblödning.
Då får du en bebishjärnblödning.
Det här är bra.
Jag vet vad du tänker. "Fler galna påhitt."
Tycker du att det är dumt? Okej.
Tja, man måste satsa stort för att vinna stort. Eller hur?
Min lilla bebis.
Du är en vinnare.
Nu så.
Det här är tåg 6 norrut.
Dörrarna stängs.
ÖSTBERLIN 1962
Papperen, tack.
Det är allt jag har.
Vart är du på väg?
Västberlin, tror jag.
Vilken station?
Potsdam Platz.
Det är förbjuden mark.
En spökstation.
-Vad gör du? -Nån kontaktar dig.
Är du student? Från vilket land?
Va? Nej, du behöver inte notera det.
Jag letar bara efter en vän. Jag…
Jag vill titta till honom. Det går fort.
Hans syster bor på Prinzenstrasse. Det är det enda jag minns.
Men jag kanske minns fel. Jag vet inte. Ursäkta. Jag har gått vilse.
Det enda tåget du borde ta är ett tåg hem, fräulein.
NEW YORKS TUNNELBANA
Ska vi tatuera 666 i pannan på dig?
Ett litet bebispentagram?
Pladder, pladder.
Vilken söt bebis.
Jag förblir gärna en efterlysning, okej?
Såja. Ät upp dina händer.
MAXINE VAR ÄR DU? DET ÄR RUTH. KOM HIT.
RUTH RING MIG. KOMMER DU?
LIZZY KOM HIT. GRATTIS!
JOHN GRATTIS!
Fan.
-Hallå? Nemo? -Hör du mig, Maxine?
Herregud, det är hon. Varför har du inte svarat?
Va? Jag sitter på tåget. Hör du mig?
Ruth har lungemboli. Hon är på sjukhus.
Va?
-Lungemboli. Heter det så? -En propp.
Ja, en propp i lungan.
Nadia, hör på. De vet inte om hon klarar sig.
Hallå?
Ja, jag sitter på tåget och…
-Var det en bebis? -Jag är på väg.
-Hallå? -Fan.
Det här är tåg 6 norrut. Nästa: 77th Street, Lenox Hill.
Där är hon.
-Var är Ruth? -Det ser inte så bra ut.
Vilka är oddsen för att Nadia dyker upp?
Jag vet, det är 2022. Ingen stänger av mobilen längre.
-Jag vet. Du måste ladda den. -Max? Lizzy?
-Vad bra. Du är här. -Du är skyldig mig en ljuslåda.
-Hej. Vad fan händer? -Har nån gett dig en bebis?
Ruth mår bra. Hon byter om.
-Mår Ruth bra? -Ja. Det var bara en liten krock.
-Det var för två veckor sen. -Ska jag ta henne?
Bra idé. Hon behöver inte se det här.
-Nyfödda är blinda. -Nyfödda valpar, ja.
Och kärleken.
Hör på. Det är de tryggaste kvinnorna jag vet.
Det betyder kanske inte så mycket,
men man får strida med den armé man har.
Stanna här, så kommer jag snart. Det är ingen fara.
Okej.
Hej. Läget? Det är jag igen.
-Jag söker Ruth Brenner. -Är du släkt?
Ja.
Det kan vara en drogbebis. Kolla blöjan.
-Rum tre. -Toppen.
Vad bra. Du är här.
Ja.
Du svarade inte, så jag ringde Maxine.
Vi måste titta förbi apoteket.
Jag måste hämta mina lugnande.
Du har redan hämtat dem, Ruthie.
Satsar du på att bli en benzo-Scarface, eller har jag missat nåt?
Maxine sa att du var döende.
Hon överdriver jämt.
Det var bara en liten krock.
Vilken dag är det?
Jag vet. Du vill påminna mig om din födelsedag.
Jag har en hel vecka på mig.
så stressa mig inte.
Okej.
Hej, jag söker en patient. Ruth Brenner.
Hon kom hit idag, kanske med ambulans. Det var nåt med lungorna.
-Brenner, sa du? -Ja.
-Bås sju. -Sju? Okej.
En jävla tidsbomb.
Nadia, jag trodde du hade gått. Hör på.
De vill behålla mig över natten. Fler prover, som vanligt.
Inget spännande.
Men så mycket som rummet kostar,
förväntar jag mig femstjärnigt.
Ruthie.
Är du okej?
Jag är det nya stjärnskottet här.
Alla vill ta bilder på min insida.
Hör på. Jag vet att jag är några dagar tidig,
men grattis på födelsedagen, gumman.
Min födelsedag är i dag, Ruthie.
Hon äter bra.
-Vänta. Jag är upptagen. -Titta.
-Du är duktig med barn. -Jag brukar gå till parken med Louis.
-Nemo. -Kod blå!
-Nadia! -Ta fram adrenalin!
Ruth! Nej!
Ge dropp. Två liter, fullt flöde.
Du får inte vara här.
Jag hittar ingen puls.
Hur går det?
-Fortsätt. -Ge mig hjärtstartaren!
Okej. Ruth.
Ursäkta, är allt bra?
-Var är hon? -Vem?
-Ruth Brenner. -Jag har ingen Ruth här.
-Du måste lugna ner dig. -Vad är det för dag?
-Tjugoandra mars. -Nej, det är den trettionde.
Jag arbetar här och kan försäkra dig om att det är 22 mars.
Okej, men hör på. Det finns flera Ruth här
och jag måste hitta den rätta.
Okej, sätt dig ner. Du har en panikattack.
Ta djupa andetag. Jag hämtar hjälp.
Trettiosex år och påkörd av en taxi. Vilket slöseri.
-Lodisar. -De ser sig inte för.
-Blått ljus. -Det går rätt in i hjärnan.
-Exakt. -De tittar ner.
-Jag har inte sett porr… -På en vecka.
Det är en vecka sen.
-Försiktigt. -Se upp.
Kom igen.
Du har inte messat min syster.
-Jag ska göra det. -Hon är snygg.
-Jag vet det. Jag ska messa. -Hon är snygg, smart, rolig…
-Hon gillar dig. -Inte bara det.
-Hej. -En nekrofil.
Ska in och knulla med döingar.
-Lycka till. -Zombier.
-Ta det lugnt. -Rättsläkaren, ja.
Hon föredrar döingar.
Spöklik avståndsverkan.
-Vad fan sa du om min mamma? -Va?
Nej, vad fan sa du?
Kom ner hit och säg det igen.
Kom hit, så att jag får höra.
Se upp för dörrarna.
Inte lika tuff längre, va?
Jag såg att du skräpade ner. Du bor inte här.
Skräpa inte ner. Jävla slusk.
-Nej, nej. -Vet du vad? Ta det här.
-Vad fan… -Ur vägen med er.
-Fan. -Vilket skitsnack.
Du hör hemma på zoo.
-Tyvärr. Numret du har ringt saknar… -Fan också.
Alan.
-Fan. -Tyvärr.
-Numret du har ringt saknar… -Svara, för fan.
Hör på, unga man.
Ursäkta. Jag söker min vän Nadia.
Jag har bott här längre än du har levt…
Ja, jag förstår att det är ditt nummer…
-Ja, borgmästare Dinkins förstör stan. -Det har aldrig varit…
Mateo, det ska vara inte vara perfekt. Det behövs fler bubblor.
Ja, jag lyssnar.
Jag fixade lite grejer åt dig.
Hon har varit en ängel.
-Okej. -Vart ska du?
Det kvittar vad jag säger, för tiden kollapsar.
Ni är fast i era ögonblick och jag i mitt.
-Du låter ledsen. -Jag måste få tag i min nödkontakt.
Nadia?
Nadia.
Nadia?
Oatmeal?
Nej.
Nej. Varför?
Vad har du gjort?
Nåt är fel.
Oroa dig inte. Jag är ingen tjuv.
-Är du Alans vän? -Ja.
Jag skulle mata Boba Fett, men det blev fel.
Flingorna är så små, men fisken är också liten.
Säg att jag är ledsen.
Jag dödade Alans fisk.
Vilken jävla LSD-parad. Herregud.
Hallå, Ferran. Har du sett Nadia?
Hej. Herrejävlar, det här är toppen.
-Pappa, det här min bästa vän Alan. -Va?
Din pappa dog för tre år sen.
Var inte dum. Han står ju här.
Du, vet du vad jag hittade i en soptunna i Seward Park?
Oatmeal, det här är Alan.
Det… Trevligt att träffas, Oatmeal.
Den ser levande ut.
Såja.
Alan, är du här?
Säg efter mig.
Helvete.
Spelar Beethovens "Piano Concerto No. 4".
Jag vet.
Stephen Hawking.
Grundkunskaper.
Allt kommer att bli bra. Du kan inte hålla på så här.
Kom. Vi går till Odessa och äter nåt.
Okej? Allt kommer att bli bra.
Du ska få mozzarella sticks.
-Vill du ha det? -Nej.
Inga bostäder, ingen frid, inga yuppies!
Inga bostäder, ingen frid.
-Inga bostäder, ingen frid, inga yuppies! -Fan.
Hej.
Undertexter: Love Waurio