СЕРІАЛ NETFLIX
БУДАПЕШТ 1944-ГО
1944-й.
Я шукала тебе, малий ти ошуканцю.
Вітаю, генетико.
Бабусю, непогано.
Щойно з-під преса, чорнила ще вологі.
Даруйте!
-Я шукаю капітана Мартона Галаса. -Він, мабуть, мертвий.
Я знаю, що він живий у 1944-му.
Допоможіть знайти його, і я повідаю вам майбутнє.
Не ваше особисте майбутнє, а геополітичну історію
з незручними дірами у всіх звичних місцях.
-Як вас звати? -Віра Пешауер.
І я шукаю Мартона…
Єлизавето!
Ми запізнюємося!
Вибачте. Вона — божевільна. Завжди шукає мертвого чоловіка.
Він помер у Воронежі, пам'ятаєш, Єлизавето?
Твій чоловік помер.
Ходімо.
Тихо, продовжуй іти.
-Ми знайомі? -Хутчіше.
Нацисти, угорці, угорські нацисти.
От би продавати діаграми Венна. Мала б грошей до віку.
Що це було?
Якщо не будеш обережною, потрапиш на наступний потяг.
Владна вдова — сильний вибір!
Ми ж не вдови, так?
Не кажи нікому своє ім'я. Ти більше не Віра.
Ти — Єлизавета.
І ми, очевидно, полюємо на вампірів. Уторопала.
Слухай, мені потрібно те, що вони забрали в моєї родини.
У мене є ім'я та номер.
Віро!
Не треба.
Не висовуйся.
Хочеш, щоб було, як із твоєю мамою?
Вибач.
Що мені відомо?
Може, з ними все добре.
Може, отримаєш листа.
Їх уже немає?
Якщо ти збираєшся зламатися…
не підходь до мене!
Вітаю в клятому Будапешті.
Принаймні угорською все краще говорю.
Гаразд.
Ми вдома, бабусю.
Відчинено.
Ку-ку-ку-ку!
-Ку-ку-ку-ку! -Тут клятий півень чи що?
Ку-ку.
Ку-ку-ку-ку!
Агов.
Агов!
Ми знайомі?
Чорт забирай.
Стоятимеш там, як принцеса?
Ну ж бо!
Задля сили.
Ти — Делія.
Пречудово.
Ніколи не змінюєшся. Навіть навпаки.
Дякую.
Уже знаєш англійську?
Віро! Я знаю.
Не проти запитання?
Деліє, ти знаєш щось про місцеперебування цього «золотого потягу»?
Який потяг? Це склад, а не потяг.
Усе, що вкрали нацисти, — на складі. Усе. Гадки не маю про потяг.
Дідько, авжеж.
Росіяни ще недостатньо близько.
Сучі діти!
Наступною вивчимо російську.
Постривай. Я й угорську не мала б знати.
Усе зі складу покладуть на потяг
і відвезуть на захід, коли прийдуть росіяни.
Я маю перехопити до прибуття потяга.
Росіяни врятують Будапешт.
Де саме цей так званий склад?
-Ходімо в кафе «Жербо»? -Кафе «Жербо»? Звучить мило!
Дивіться, ось і «вдова».
Тепер вони вдягаються, як вдови.
Не впізнаєш, хто вдова, а хто єврейський пацюк.
Дівчисько. Що ти шукаєш?
Даруйте, я заблукала.
-Це кафе «Жербо»? -У такому наряді в «Жербо»?
Що?
Ти симпатична.
Хочеш одягнути щось особливе?
Не кожної ж ночі бути вдовою, так?
Прикраси. Капелюшки. Хутра. Усе від євреїв.
Гадаю, ніколи не зарано для різдвяних покупок.
Чорт забирай.
Так.
Господи.
Знайди додаткове місце.
Ніколи не знаєш.
Перепрошую.
Вітаю.
-Ви бачили числа на цих речах? -Даруйте?
Мають бути номери посилок.
Сім'ям сказали, що речі зберігатимуть разом.
Вам що з того?
Я просто хочу переконатися, що отримую повний набір.
Тож… Будь ласка.
Яка ж маячня.
Чорт.
Качка тебе копни, та ну.
Тридцять чотири.
Числа, числа, числа.
Один-чотири-нуль-сім.
Сім. Сім-вісім-два-два.
Кляті наркомани.
Один-чотири-нуль-сім, крихітко. Ну ж бо.
Ой, Господи.
У мене рука, як у Дарріла Строуберрі.
Довбані штуковини.
Там, де позначено хрестом.
Залишайся тут.
От чорт.
Чорт.
Святий Ісусе.
Спокійно.
Вітаю. Як ви, пане?
Даруйте…
«Орел не ловить мух».
Латинь.
Вітаю. Надіюся, зможемо зарадити вашому горю.
Коли, якщо не зараз, так?
-Я шукаю отця Ласло Кішша. -Позаду вас.
Пощастило.
Чудово. Преподобний у плоті.
Дослідження показують, що ви порядний із дивовижним стилем життям,
який любить євреїв, «лихоманка Кугеля».
Вибачте. Хто ви?
Не думаю, що вас задовольнить відповідь.
Звіть мене Вірою.
Ви можете помолитися
у нашому храмі.
Дякую за ваш час.
Приємний чоловік.
Мене «терплять». Так?
Люди кажуть «вітаю», коли мають на увазі «потерплю».
Хай там як…
Надішліть цю мапу Вірі Пешауер Вулвоков у Нью-Йорк.
-Я думав, ви — Віра. -Після війни.
Після війни?
Я бачила камінці на вашій могилі,
і кожен, хто бачив «Список Шиндлера», знає, що це означає, що ви — чоловік.
І це найкращий фільм Спілберга? Ні. Радше перша серія «Коломбо».
Та хто зна?
Ви бачили мою могилу?
Так.
Ви мені вірите?
Перш ніж відповідати, пам'ятайте, ви вірите в «транссубстанціацію».
Я вам вірю.
-Ви мені довіряєте? -Так. А ви мені довіряєте?
Довіряю.
Стривайте.
Не тут.
Побачимося на станції Келеті під годинником о 20:00?
О 20:00 під годинником.
Я був старим?
Коли померли?
Дуже старим…
і одруженим.
Одруженим.
Чорт.
Гаразд, Ласло.
До біса!
Чорт.
Бляха. Чорт.
Пошта для Віри Пешауер!
Чорт.
Гей!
Агов! Чому ви втікаєте? Поверніться, пані!
Надішліть поштою після війни.
-Це змінить усе для моєї сім'ї. -Куди ви?
-Будь ласка. -Це небезпечно.
Просто відправте!
МЕТРО НЬЮ-ЙОРКА
Деліє.
Віро.
Сідай.
Ти правильно робиш.
Я правильно роблю.
Думаю, я, нарешті, змінила те, що сталося.
Що змінить те, що станеться з Вірою, що змінить те, що станеться з Норою,
що змінить те, що станеться зі мною.
І так аж до нескінченності.
Не треба нічого пояснювати.
Дозвольте, потримаю. Ну ж бо.
Усе гаразд.
Гаразд.
Чорт.
Міцно тримай сумку.
Ці кляті тварини-викрадачі.
-Кляте метро. -Так, кляте метро. І не кажи.
-Оцінювачі біля лікарні. -Гаразд.
Оцінювачі, а потім виріс клятий фондовий ринок.
ЛЕНОКС ОЦІНЮВАННЯ
Це її страховка.
Її чоловік помер. Тепер вона — мати-одиначка.
Неймовірно.
Справді, бляха, удалося?
Агов, друже, пане?
Попрошу не позіхати.
Трохи поваги до ефекту метелика.
Ви тут щось залишили.
-Облігаціями? Монетами? Готівкою? -А, так.
Крюґеррандами.
Стривай.
Я не хочу Крюґерранди.
Віро, ми це обговорювали. Це найстабільніша валюта.
Пам'ятаєш пенге?
Крюґеррандами.
Я пройшла через усе це
не для того, щоб залишитися з тими самими клятими Крюґеррандами.
-Крюґеррандами. Щось не так? -Нічого. Просто для неї вони дуже важливі.
Вона втратила все під час війни.
Одного дня вона отримала мапу від незнайомця,
священника, завдяки пошті. Повернулася в Будапешта.
У стіні каналізації був годинник її батька,
ці сережки, опалова брошка.
Як це можливо? Але навіщо нам ті прикраси зараз?
Тож обмінюємо на золото.
На крюґерранди.
-Чую вас, лише коли натискаєте на кнопку. -Сучий ти сину.
Тож 150 монет за 33,50 за унцію коштують…
5325$.
Якщо ці монстри колись повернуться,
у нас буде стратегія виходу.
Ніколи не знаєш, що може статися. Ось, що ці гроші таке, —
вихід.
Це все, що є, вихід.
Мамо! Я сама навчилася хореографії.
Іди-но сюди.
Привіт.
Мама розповість тобі історію,
і вона нічого для тебе не значитиме.
Але це ж лише історія, так?
Виявляється, я помилялася щодо часу.
Ти ж знаєш, як то буває.
Бачиш, я думала, що можу щось змінити для нас,
якщо повернуся вдосталь.
А потім виявилося, що я нічогісінько не можу змінити.
Тож я можу робити лише те, що завжди робила, тож…
Це якась загадка?
Через 15 років ти вирішиш украсти це золото.
Я його втрачу.
Виправляючи неправильне,
я лише поверну тобі золото, яке ти вкрадеш через 15 років.
Добре.
-Це танець тарантула. -Чудово.
Дивися.
Ось що скажу:
у часу хворе почуття гумору, Норо.
Треба постійно тупати ногами, щоб отрута тарантула не дісталася серця.
Так не буває. Отрути забагато.
-Ти чудово танцюєш, мамо. -Ходімо, матусю. Потанцюй зі мною.
Я куплю курку.
НЬЮ-ЙОРК 2022-ГО
Залишу це собі.
Забираймося звідси.
Що ти сказав?
Не зважайте.
-Обережно. -Усе гаразд, Норо?
Обережно, дитя.
Сідай, розслабся.
-Ми приїхали? -Норо.
Майже приїхали.
Норо.
Щойно була біля вас.
Норо.
Так, добре.
Чорт!
Дитина на підході!
-Усе добре, Норо. -Так!
Переклад субтитрів: Володимир Савельєв