‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- בודפשט 1944 -‬
‫שנת 1944.‬
‫חיפשתי אותך, חתיכת טיזרית.‬
‫שלום, גנטיקה.‬
‫סבתא… יפה מאוד.‬
‫חדש וטרי, הדיו עדיין רטוב.‬
‫סלח לי.‬
‫אני מחפשת את קפטן מרטון הלאז.‬
‫הוא כנראה מת.‬
‫אני יודעת שהוא חי ב-1944.‬
‫עזור לי למצוא אותו ואגלה את עתידך.‬
‫לא העתיד האישי שלך,‬ ‫יותר כמו היסטוריה גאופוליטית,‬
‫עם חורים מביכים בכל המקומות הרגילים.‬
‫מה שמך?‬
‫ורה פשאוור.‬
‫אני מחפשת את הלאז…‬
‫ארז'יבט!‬
‫אנחנו מאחרות.‬
‫מצטערת, היא משוגעת.‬
‫היא מחפשת את בעלה המת.‬
‫הוא מת בוורונז', זוכרת, ארז'יבט?‬
‫בעלך מת.‬
‫בואי.‬
‫תהיי בשקט ותמשיכי ללכת.‬
‫אנחנו מכירות?‬ ‫-תזדרזי.‬
‫נאצים, הונגרים, נאצים הונגרים.‬
‫הייתי מוכרת דיאגרמת ון ומרוויחה הון.‬
‫מה זה היה?‬
‫אם לא תיזהרי, יעלו אותך לרכבת הבאה.‬
‫אלמנה שתלטנית, בחירה חזקה.‬
‫אנחנו לא באמת אלמנות, נכון?‬
‫אל תתני לאף אחד את השם שלך.‬
‫את כבר לא ורה.‬
‫את ארז'יבט.‬
‫ומסתבר שאנחנו צדות ערפדים. הבנתי.‬
‫תקשיבי, אני רוצה‬ ‫את מה שהם לקחו מהמשפחה שלי.‬
‫יש לי שם ומספר.‬
‫ורה!‬
‫לא.‬
‫תשמרי על פרופיל נמוך.‬
‫את רוצה לגמור כמו אימא שלך?‬
‫מצטערת.‬
‫מה אני יודעת?‬
‫אולי כולם בסדר.‬
‫אולי תקבלי מכתב.‬
‫הם כבר מתו?‬
‫אם את עומדת להישבר…‬
‫תתרחקי ממני.‬
‫ברוכה הבאה לבודפשט המזוינת.‬
‫לפחות ההונגרית שלי משתפרת.‬
‫טוב.‬
‫הגענו הביתה, סבתא.‬
‫לא נעול.‬
‫קוקו, קוקו!‬
‫-יש פה תרנגול מזוין?‬
‫קוקו?‬
‫קוקו, קוקו!‬
‫היי.‬
‫אני מכירה אותך?‬
‫לכל הרוחות.‬
‫תעמדי שם כמו נסיכה?‬
‫קדימה.‬
‫בשביל כוח.‬
‫זה "פאלינקה".‬
‫את דיליה.‬
‫לעזאזל,‬
‫את תמיד אותו הדבר, גם בעבר.‬
‫תודה, בנאדם.‬
‫את כבר מדברת אנגלית?‬
‫שקט, ורה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אפשר לשאול אותך שאלה?‬
‫דיליה.‬
‫את יודעת משהו לגבי המיקום של…‬
‫רכבת הזהב הזו?‬
‫איזו רכבת?‬
‫זה מחסן, לא רכבת.‬
‫כל מה שהנאצים גנבו נמצא במחסן. הכול.‬
‫לא ידוע לי על רכבת.‬
‫לעזאזל, כמובן.‬
‫הרוסים עדיין לא קרובים מספיק.‬
‫בני זונות!‬
‫כדאי שנלמד גם רוסית.‬
‫תירגעי עם הרוסית,‬ ‫אני לא אמורה אפילו לדבר הונגרית.‬
‫תראי, כל מה שיש במחסן הזה,‬
‫יועבר לרכבת ויישלח מערבה‬ ‫כשהרוסים יגיעו לכאן.‬
‫באתי לעצור את החרא הזה לפני שהרכבת תגיע.‬
‫הרוסים יצילו את בודפשט.‬
‫איפה בדיוק ה"מחסן" הזה?‬
‫שנלך לקפה ז'רבו?‬
‫קפה ז'רבו?‬
‫זה נשמע נהדר.‬
‫תראו, הינה באה האלמנה.‬
‫אתם יודעים…‬
‫הן מתלבשות כמו אלמנות עכשיו.‬
‫אי אפשר לדעת מי אלמנה ומי יהודייה מסריחה.‬
‫ילדה קטנה, את מי את מחפשת?‬
‫מצטערת, איבדתי את הדרך.‬
‫זה קפה ז'רבו?‬
‫את מתלבשת ככה לז'רבו?‬
‫מה?‬
‫את בחורה יפה.‬
‫את צריכה ללבוש משהו מיוחד.‬
‫את לא צריכה להיות אלמנה כל לילה.‬
‫תכשיטים.‬
‫כובעים.‬
‫פרוות.‬
‫הכול מהיהודים.‬
‫אני מניחה שאף פעם‬ ‫לא מוקדם מדי לקניות חג המולד.‬
‫לעזאזל.‬
‫כן.‬
‫ישו.‬
‫קחי סט נוסף של כלי אוכל,‬
‫ליתר ביטחון.‬
‫סלחו לי.‬
‫היי. ראיתן מספרים על הדברים האלו?‬
‫סליחה?‬
‫אמורים להיות מספרי חבילות,‬
‫הם אמרו למשפחות‬ ‫שישמרו על כל החפצים שלהן ביחד.‬
‫מה זה משנה לך?‬
‫אני רוצה לוודא שאקבל סט שלם.‬
‫אז… אין בעד מה.‬
‫זה כל כך דפוק.‬
‫פאק.‬
‫איזה זין. קדימה.‬
‫טוב.‬
‫שלושים וארבע.‬
‫מספרים…‬
‫אחת, ארבע, אפס, שבע.‬
‫שבע… שבע, שמונה, שתיים, שתיים.‬
‫מסטולים מזוינים.‬
‫אחת, ארבע, אפס, שבע, מותק. קדימה.‬
‫ישו!‬
‫יש לי זרוע כמו של דריל סטרוברי.‬
‫אילו דברים מזוינים.‬
‫איקס מסמן את המקום.‬
‫תישאר שם.‬
‫הו, פאק.‬
‫פאק.‬
‫אלוהים ישמור.‬
‫תירגעי.‬
‫שלום. מה שלומך, אדוני?‬
‫סלח לי,‬
‫"עיט לא תופס זבובים." נכון?‬
‫לטינית.‬
‫אני מקווה שנוכל לנחם אותך בזמן האבל.‬
‫יש בכלל זמן אחר?‬
‫אני מחפשת את האב לסלו קיש.‬
‫הוא מאחורייך.‬
‫איזה מזל יש לי.‬
‫נהדר. איש השעה בכבודו ובעצמו.‬
‫על פי המחקר שלי,‬ ‫אתה אדם הגון מאוד שאוהב לעזור,‬
‫ואתה מחבב יהודים, מה שנקרא "קדחת קוגל".‬
‫סליחה, מי את?‬
‫לא נראה לי שכדאי לך "לקלף את הבצל הזה".‬
‫קרא לי ורה.‬
‫את מוזמנת להתפלל…‬
‫בבית התפילה שלנו.‬
‫תודה על זמנך.‬
‫בחור נחמד.‬
‫אני "נסבלת".‬
‫נכון?‬
‫אנשים אומרים שאני מוזמנת‬ ‫ומתכוונים לזה שאני נסבלת.‬
‫בכל מקרה…‬
‫אני צריכה שתשלח את המפה הזו,‬
‫לוורה פשאוור וולווקוב בניו יורק.‬
‫חשבתי שאת ורה.‬
‫אחרי המלחמה.‬
‫אחרי המלחמה?‬
‫ראיתי אבנים על הקבר שלך,‬
‫וכל מי שראה את "רשימת שינדלר",‬
‫יודע שזה אומר שאתה "מענטש".‬
‫האם זה הסרט הכי טוב של שפילברג?‬
‫לא. זה הפרק הראשון של "קולומבו".‬
‫אין לדעת.‬
‫ראית את הקבר שלי?‬
‫כן.‬
‫אתה מאמין לי?‬
‫לפני שאתה עונה,‬ ‫זכור שאתה מאמין בטרנסובסטנציאציה.‬
‫אני מאמין לך.‬
‫את בוטחת בי?‬
‫כן. אתה בוטח בי?‬
‫"אני מאמין".‬
‫חכי רגע.‬
‫לא כאן.‬
‫ניפגש בתחנת קלטי מתחת לשעון בשמונה בערב?‬
‫בשמונה בערב, מתחת לשעון.‬
‫הייתי זקן?‬
‫כשמתת?‬
‫זקן מאוד.‬
‫ונשוי.‬
‫נשוי.‬
‫שיט.‬
‫טוב, לסלו.‬
‫זין על זה.‬
‫שיט.‬
‫פאק. שיט.‬
‫ורה פשאוור!‬
‫מכתב לוורה פשאוור!‬
‫ורה…‬
‫מכתב לוורה פשאוור!‬
‫ורה פשאוור.‬
‫מכתב לוורה פשאוור!‬
‫ורה פשאוור!‬
‫פאק.‬
‫היי!‬
‫למה את בורחת? חזרי לכאן, גברת!‬
‫תשלח את זה אחרי המלחמה.‬
‫זה ישנה הכול בשביל המשפחה שלי.‬ ‫-לאן את הולכת?‬
‫בבקשה, בנאדם.‬
‫זה מסוכן.‬
‫תשלח את זה!‬
‫- הרכבת התחתית של ניו יורק -‬
‫דיליה.‬
‫- ניו יורק 1968 -‬
‫ורה.‬
‫שבי.‬
‫את עושה את הדבר הנכון.‬
‫כן… אני עושה את הדבר הנכון.‬
‫אני חושבת שסוף־סוף שיניתי את מה שקרה.‬
‫זה ישנה את מה שקורה לוורה‬ ‫וזה ישנה את מה שקורה לנורה,‬
‫וזה ישנה את מה שקורה לי.‬
‫זה כמו "צבים כל הדרך למטה".‬
‫את לא צריכה להסביר את עצמך.‬
‫תני לי להחזיק את זה. קדימה.‬
‫זה בסדר.‬
‫טוב…‬
‫פאק.‬
‫תחזיקי חזק את התיק.‬
‫- רחוב 77‬ ‫בית החולים לנוקס היל -‬
‫יש כאן שודדים מזוינים.‬
‫המטרו המזוין.‬
‫כן, המטרו המזוין. אני יודעת.‬
‫השמאי נמצא ליד ביה"ח.‬
‫בסדר.‬
‫שמאי, ואז שוק המניות המזוין גדל.‬
‫- לנוקס שמאות -‬
‫זה הביטחון שלה.‬
‫בעלה מת. היא אם חד הורית עכשיו.‬
‫זה לא ייאמן.‬
‫באמת עשיתי את זה, מה?‬
‫היי, חבר, אדוני?‬
‫בבקשה, די לפהק, טוב?‬
‫קצת כבוד לאפקט הפרפר.‬
‫השארת פה משהו.‬
‫אגרות חוב? מטבעות? מזומן?‬ ‫-כן.‬
‫קרוגרנדים.‬
‫רגע.‬
‫אני לא רוצה…‬
‫קרוגרנדים.‬
‫ורה, דיברנו על זה. זה המטבע היציב ביותר.‬
‫זוכרת את הפנגו?‬
‫קרוגרנדים.‬
‫לא עשיתי את כל זה…‬
‫רק כדי לגמור עם אותם פאקינג…‬
‫קרוגרנדים.‬ ‫-קרוגרנדים. יש כאן בעיה?‬
‫זה בסדר. זה פשוט חשוב לה מאוד.‬
‫במלחמה היא איבדה הכול.‬
‫יום אחד היא קיבלה מפה מאדם זר,‬
‫כומר, ששלח לה אותה בדואר.‬
‫חזרה לבודפשט.‬
‫בקיר של ביוב היה השעון של אביה,‬
‫העגילים האלו, סיכת הלשם.‬
‫איך דברים כאלו קרו?‬
‫אבל במה יועילו לנו תכשיטים עכשיו?‬
‫אז אנחנו מחליפים אותם בזהב.‬
‫קרוגרנדים.‬
‫אני שומע אותך רק כשאת לוחצת על הכפתור.‬
‫חתיכת פרצוף תחת.‬
‫אז 150 מטבעות ב-33.50 לאונקיה מסתכמים ב…‬
‫זה 5,325 דולר.‬
‫עכשיו, אם המפלצות האלו יחזרו אי פעם,‬
‫יש לנו אסטרטגיית יציאה.‬
‫אי אפשר לדעת מה יכול לקרות.‬ ‫זו משמעות הכסף הזה.‬
‫דרך מילוט.‬
‫זה כל מה שיש. דרך מילוט.‬
‫אימא! לימדתי את עצמי את הכוראוגרפיה.‬
‫בואי הנה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אימא תספר לך סיפור קטן.‬
‫ו…‬
‫זה יהיה חסר משמעות מבחינתך.‬
‫אבל היי, זה רק סיפור, נכון?‬
‫מסתבר שטעיתי לגבי הזמן.‬
‫את יודעת איך זה הולך.‬
‫חשבתי שאוכל לשנות את המצב שלנו, מבינה?‬
‫אם אני רק…‬
‫אחזור מספיק רחוק.‬
‫ואז מסתבר ש…‬
‫לא יכולתי לשנות כלום.‬
‫יכולתי לעשות את מה שנעשה תמיד. אז…‬
‫זו חידה?‬
‫בעוד 15 שנים…‬
‫תחשבי על הרעיון לגנוב את הזהב הזה.‬
‫אני אאבד את זה.‬
‫בניסיון לתקן את העוול הזה…‬
‫לבסוף רק אחזיר לך,‬
‫את אותו הזהב שתגנבי בעוד 15 שנה.‬
‫בסדר.‬
‫זה ריקוד הטרנטולה.‬
‫נהדר.‬
‫תראי אותי.‬
‫אומר לך את זה…‬
‫לזמן יש חוש הומור חולני, נורה.‬
‫צריך להמשיך ולרקוע ברגליים,‬
‫כדי שרעל הטרנטולה לא יגיע לליבנו.‬
‫אסור שזה יקרה. זה יותר מדי רעל.‬
‫את רקדנית טובה, אימא.‬
‫קדימה, אימא. תרקדי איתי.‬
‫אצייר תרנגולת.‬
‫- ניו יורק 2022 -‬
‫אשמור את זה.‬
‫בוא נצא מהקרון הזה.‬
‫מה אמרת, לעזאזל?‬
‫עזבי את זה.‬
‫תיזהרי.‬ ‫-את בסדר, נורה?‬
‫תיזהרי על התינוקת.‬
‫שבי, תנוחי.‬
‫הגענו?‬ ‫-נורה.‬
‫כמעט הגענו.‬
‫נורה.‬
‫רגע…‬
‫בדיוק עברתי כאן.‬
‫נורה.‬
‫מה קרה?‬
‫כן, טוב.‬
‫פאק!‬
‫הלידה מתחילה.‬
‫זה בסדר, נורה.‬ ‫-כן!‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬