‎UN SERIAL NETFLIX
‎Știi cât e ceasul?
‎Nu aveai termodinamică?
‎Da.
‎- Cursul… Da. ‎- Da. Iar ai întârziat la curs.
‎Nu-ți stă în caracter.
‎Ce te-a apucat, Agnes?
‎Sunt cam zăpăcită.
‎Și eu am fost zăpăcit.
‎Trebuie să merg la curs, ‎să-mi păstrez rutina.
‎- Ne vedem mâine, da? ‎- Da.
‎- Da? ‎- Da.
‎Ne vedem mâine.
‎Voi veni.
‎BERLINUL DE EST, 1962
‎Nu ne oferi un zâmbet?
‎Vă urez o zi bună!
‎Acesta e trenul 6 spre nord.
‎Atenție, se închid ușile!
‎IEȘIRE ‎ASTOR PLACE & STRADA 8
‎Deci tu îl ucizi pe bebelușul Hitler. ‎Mă impresionezi.
‎Nu m-am gândit că ai putea fi criminal.
‎Pari mai degrabă genul complice.
‎Mersi! Dar e cam târziu pentru asta.
‎E în RDG, în 1962. În plin Război Rece.
‎Așa era Hitler. Sabota totul, ticălosul!
‎Și ce scop ai? ‎Unde e averea pierdută a familiei tale?
‎Poate nu e nimic de rezolvat.
‎Cum ziceai, e un alt nivel.
‎Poate trebuie doar să ne bucurăm ‎de ceea ce ni se întâmplă.
‎Ce e cu tine? Ești drogat?
‎Nu. Dar e cineva în trecut cu care…
‎îmi place să petrec timpul.
‎Și cum e? E ca Marlene Dietrich ‎sau mai degrabă ca Angela Merkel?
‎E…
‎Îl cheamă Lenny.
‎Ca Florian Schneider…
‎Nu știu cine este.
‎- Kraftwerk. Odihnească-se în pace! ‎- Și nu ne-o tragem.
‎- Dar chiar te pricepi. ‎- Mersi, dar…
‎- Ești grozav. ‎- Ascultă!
‎Se pare că RDG era o cale de ieșire
‎sau o alternativă ‎la colonialismul occidental
‎sau doar un loc de educație în științe.
‎Bunica mea terminase facultatea în Ghana. ‎Nu știam. Nici n-am cunoscut-o.
‎Îți dai seama prin ce a trecut?
‎Adică…
‎Cred că se simțea foarte singură.
‎Se pare că a cunoscut pe cineva, nu?
‎Mai miști și tu vreo piesă? Mă omori.
‎Îmi place să fiu acolo.
‎Și să nu mă preocupe ‎ce cred oamenii când mă văd.
‎Singurul motiv pentru a merge în trecut ‎e să schimbăm chestii.
‎Nu știi cum e în filme?
‎Ba da, Nadia.
‎Știu că nu mă vei crede, ‎dar am văzut filme…
‎Și toate filmele cu călătorii în timp ‎spun să nu schimbi nimic.
‎De asta e minunat.
‎E…
‎Nadia!
‎- Nu strica totul! ‎- Stai liniștit! Am terminat cu anii '80.
‎N-au fost caracterizați ‎doar de păpuși și cocaină.
‎Ia uite, fraiere!
‎Șah mat.
‎Bine, plec în recunoaștere. Vii și tu?
‎Nu. Am planuri, nu pot. Mă văd cu Lenny.
‎Lenny, mi-ai zis. Pricep.
‎Mă bucur pentru voi.
‎- O zi bună, domnule! ‎- Bine.
‎Stai, nu e bine! E remiză.
‎Nad…
‎Nadia, trișezi!
‎Ce e asta?
‎Dovezi clare că familia bunicii mele ‎a fost jefuită de naziști în 1944.
‎Nu se vorbește prea mult ‎despre asta, dar naziștii erau faliți.
‎Și erau dependenți de droguri. ‎Poți scrie cărți despre asta.
‎În cel de-al Treilea Reich, ‎își pierduseră mințile de sparți ce erau.
‎Scumpo, toată lumea știe.
‎Unde ai găsit asta?
‎Printre lucrurile Norei.
‎Vreau să merg la Budapesta, ‎să aflu ce s-a întâmplat cu trenul cu aur.
‎Da!
‎Ca să fie clar, ‎ăsta era un avion, nu un salut nazist.
‎Împlinești 40 de ani peste câteva zile.
‎Presupun că, într-un fel, urma să devii ‎interesată de istoria familiei tale.
‎De asta te iubesc eu pe tine, Ruthie!
‎Fiindcă înțelegi.
‎Vreau să-mi sărbătoresc ziua de naștere
‎întorcându-mă acolo unde au murit ai mei.
‎Prea mult pesimism?
‎Nu eu fac regulile. ‎Așa e istoria. Să te întreb ceva.
‎Ai ținut legătura cu Vera ‎după ce a murit mama?
‎Bunica ta era un om greu de înțeles,
‎iar eu nu eram chiar preferata ei.
‎De ce?
‎Eram atee și eretică
‎și credea că încurajasem ‎trăsăturile negative ale mamei tale.
‎Atee și eretică! ‎E foarte tare, foarte modern!
‎Ce dracu'? Ce e aici?
‎- Ce sunt astea? ‎- Nu-ți face griji!
‎- Ceva bun ai? ‎- Nu, nimic.
‎Parcă e o bomboană.
‎Știi ceva?
‎- Ce? ‎- Ia-o pe Maxine la Budapesta cu tine!
‎- Într-o excursie ca fetele. ‎- Bine.
‎Când scormonești în trecut,
‎e bine să ai două perechi de ochi.
‎Și trei picioare.
‎De când fumezi țigări mentolate?
‎E amuzant.
‎În ultima vreme, ‎și eu m-am gândit mult la mama ta.
‎BUDAPESTA
‎Credeam că ești rusoaică.
‎Tata era dintr-o familie de ruși
‎sau, mai bine zis, ‎tolerată temporar de ruși.
‎Familia mamei, la fel, dar cu maghiarii.
‎Futai, căsnicie, crimă. ‎Hitler, Dracula, Frankenstein.
‎Prea ușor.
‎Futai cu Gary Oldman și Bela Lugosi,
‎mă mărit cu Boris Karloff ‎și îl omor pe Hitler.
‎Doamne, suntem total opuse!
‎- Unde e hotelul nostru? Eu… ‎- Ți-ai trage-o cu Hitler?
‎- Poftim? ‎- Da.
‎- Dacă mi-aș trage-o cu Hitler? ‎- Da.
‎Sunt prea obosită. Unde e hotelul?
‎- Chem un Uber. ‎- Ascultă!
‎Vreau să văd vechea casă a bunicii mele. ‎E pe strada Dohány.
‎E trei dimineața la New York, Nemo.
‎La trei dimineața e momentul
‎când ne întristăm ‎și vrem să ne înțelegem familia.
‎Bine, mergem la bunica ta.
‎Și bunica mea a vorbit mult cu mine ‎în ultima vreme.
‎- Serios? ‎- Da. În vise lucide.
‎Chiar înainte să te culci, ‎îți pui aici un plasture cu nicotină.
‎E o călătorie fantastică.
‎Ești rău sonată.
‎- Da. ‎- Ia uite! Se mișcă.
‎Va fi interesant.
‎ZOLTÁN LAKATOS, ‎LEOPOLD PESCHAUER ȘI MÓRIS GULDEN
‎- Morții au parte de toate plăcile. ‎- Nu-i așa?
‎Unde-s plăcile comemorative ‎pentru femeile în viață?
‎- Nu faceți mizerie! Și nu vrem fluturași. ‎- Ce dracu' e asta?
‎Bună!
‎Curvă!
‎Și să te fut!
‎Bine?
‎Am citit înjurături maghiare.
‎- Prind bine. ‎- Da.
‎Nu faceți mizerie! Și nu vrem fluturași.
‎Nu cred că ne-a invitat la un gulaș.
‎Nu-mi place gulașul.
‎Vreau să mă culc.
‎Cu un ungur, dar mai întâi singură.
‎Bună!
‎Hai, Agnes! Sunt înăuntru.
‎E în regulă, Bruno.
‎Ea a făcut planul.
‎Deci ea e Agnes.
‎Da. Încă nu vorbește bine germană.
‎E neagră.
‎Da. Agnes, ei sunt Bruno și Lukas.
‎- Bună! Eu sunt Agnes. ‎- Ei sunt ceilalți.
‎- Bine. ‎- Ai făcut o operă de artă.
‎Ce am făcut?
‎Diseară săpăm ultimii cinci metri,
‎apoi așteptați semnalul lui Agnes ‎ca să spargem podeaua pivniței.
‎Aici, la brutăria de pe Prinzenstraße 13.
‎- Hai să vorbim în engleză pentru Agnes! ‎- Așa e. Scuze!
‎Suntem în grafic pentru mâine-seară.
‎Eu și Lenny facem inspecția finală,
‎iar apoi, după miezul nopții, ‎trece primul grup de zece.
‎Ne vedem în hol la Boyd Hall East,
‎apoi coborâm împreună la subsol, ‎la laboratorul B73.
‎Dacă întreabă cineva, ‎învățăm pentru examenele de inginerie.
‎Nu vă uitați manualele!
‎Vom lăsa tot restul în urmă.
‎Îmi cer scuze. Ce facem?
‎Glumește, nu?
‎Agnes și Petra trec dimineață ‎prin punctele de control pentru străini.
‎Se văd cu sora mea ‎și restul pe Prinzenstraße.
‎Ai o soră?
‎O știi pe sora mea.
‎Stați așa…
‎E un tunel sub zidul Berlinului?
‎- Ce naiba? ‎- Ce e?
‎Ce se întâmplă cu tine, Agnes?
‎- Ce e cu doamna asta? ‎- Nu e berlineză adevărată.
‎Cei din Proiectul Socialist nu-s ca noi. ‎Nu ne putem încrede în ea.
‎Poate și să ne toarne.
‎Nu spune asta! Putem avea încredere în ea. ‎Fără ea, nu eram aici.
‎Îmi pare rău că vă întrerup, ‎dar nu cred că trenul cu care vin
‎merge în Berlinul de Vest.
‎Lenny, treaba asta e o nebunie.
‎Am săpat tunelul timp de șase luni
‎și acum crezi că e o nebunie?
‎Care e noul plan?
‎Ăsta?
‎Ajunge! Tunelul va funcționa, bine?
‎Pot să mănânc eu asta?
‎Căpitan.
‎„Urmașii lui Marton Halász.”
‎GALERIA ȘI CASA DE LICITAȚII KALTENECKER
‎Uite-l! Kristóf Halász.
‎Bună!
‎CARIERĂ DE ACTOR
‎Ce drăguț!
‎Maxine, scoală-te! Am schimbat planul.
‎Nu mă scol încă.
‎Ba da. Ia încearcă!
‎Nu mă scol încă.
‎Idiotul din Partidul Crucilor cu Săgeți ‎care a aprobat jaful
‎e ultima persoană care a văzut bunurile ‎înainte să li se piardă urma.
‎E o singură problemă.
‎Ca majoritatea naziștilor, ‎căpitanul Marton Halász e mort.
‎Bine. Sigur nu se rezolvă dacă Lizzy face ‎o placă pentru clădirea bunicii tale?
‎- Fiindcă Lizzy ți-ar face o placă. ‎- Nu pricepi.
‎Nu trebuie să-mi facă nimic.
‎Marton are un fiu care are un fiu ‎care stă la Budapesta
‎și îmi va da răspunsuri.
‎Am aflat unde lucrează, unde stă, ‎cum arată, cine sunt ultimele lui iubite…
‎- Zi-mi să dispar de pe net! ‎- Prea târziu.
‎- Lasă! Nudurile tale sunt de bun-gust. ‎- N-ar trebui.
‎- Poți să păstrezi un secret? ‎- Sunt bine antrenat.
‎Știu sigur că acel zid
‎va cădea.
‎Nu te duce!
‎Vei fi din nou ‎alături de familie dacă aștepți.
‎Să aștept?
‎Până când?
‎Până în 1989.
‎Futu-i!
‎De-a ce te joci?
‎Îmi ceri să aștept 27 de ani ‎ca să-mi văd familia?
‎Mai bine aștept până la pensie.
‎Nu făcusem un calcul ‎și e un timp îndelungat,
‎dar e o speranță concretă, ‎fără riscuri pentru noi.
‎Nu e mai bine să aștepți?
‎Bruno avea dreptate?
‎- Ne-ai turnat? ‎- Sigur că nu.
‎- Vorbești ca un informator. ‎- Ce? Nu!
‎Agnes, înțeleg că ai emoții.
‎- Și eu am emoții. Oricine… ‎- Nu. Eu am informații din viitor.
‎Cine știe ce se întâmplă în tunel!
‎Se poate inunda sau vă poate găsi Stasi.
‎E o simplă analiză de risc.
‎Dar dacă rămân, cum rămâne cu tine?
‎La anul, îți iei diploma ‎și pleci în Ghana.
‎Poate ajungi la Moscova ‎sau chiar la New York.
‎Ai spus singură ‎că vei face orice pentru o viață mai bună.
‎Și eu la fel.
‎Problema e că avem vieți diferite.
‎Poate că noi doi
‎ne intersectăm doar aici.
‎Poate că Nadia avea dreptate. ‎Trebuie să te salvez.
‎N-am nevoie să fiu salvat.
‎Cine e Nadia?
‎Lasă-l!
‎Oricum nu-l pot lua cu mine. ‎Pleacă, te rog!
‎Bine.
‎Nu ne oferi un zâmbet?
‎Te poate năuci și schimbarea locului, ‎nu doar diferența de fus orar.
‎Omul nu e făcut ‎să sară 8.000 de kilometri peste noapte.
‎Creierul nostru nu ține pasul. Îmi place.
‎Fusuri orare, ce concept!
‎- El e. ‎- Sfinte Willem Dafoe!
‎Scuze! Ești Kristóf Halász, nu-i așa?
‎Bunicul tău o cunoștea ‎pe bunica mea, Vera Peschauer.
‎- Sunteți americance? ‎- Da.
‎Nadia e pe jumătate unguroaică. ‎Își caută rădăcinile.
‎Nu prea mi-am cunoscut bunicul.
‎Nu știu multe despre el, ‎dar îmi imaginez de ce ești aici.
‎Era de partea greșită a istoriei. ‎Îmi pare rău.
‎Am musafiri astă-seară, ‎așa că trebuie să plec. Scuze!
‎Stai! Vreau să te întreb ceva.
‎Bunicul tău a spus vreodată
‎ce s-a întâmplat cu trenul cu aur?
‎A ținut vreun jurnal?
‎Știi ceva despre toate astea?
‎Vrei să veniți cu mine?
‎Începe ancheta.
‎La naiba!
‎Cine naiba e tipul ăsta?
‎Sunt Kristóf.
‎Se pare că e Kristóf.
‎- E Kristóf. ‎- Da.
‎- Urmați-mă! ‎- Bine, dle polițist.
‎Asta înseamnă să ai musafiri la Budapesta?
‎La etajul ăsta e petrecerea,
‎dacă vă place să dansați.
‎Se dansează și la alte etaje?
‎E un alt dans. Al minții, nu al corpului.
‎Te pot duce acolo, dacă vrei.
‎Dar să nu uiți ‎de firul argintiu care te leagă de viață!
‎E foarte palpitant. Ascultă!
‎Unii cred că soldații au jefuit trenul ‎și au păstrat bunurile pentru ei.
‎- Ce? ‎- În martie 1944, până să vină sovieticii.
‎- Credeam că vom vorbi despre Marton. ‎- Marton?
‎În clipa asta, ‎mă interesează doar petrecerea.
‎Vezi? Prietena ta înțelege.
‎Ești muziciană?
‎Eu? Nu, dar lucrez cu sunetul.
‎Iisuse!
‎Vă aduc ceva de băut.
‎Super!
‎Ce pierdere de timp!
‎- Crezi că ar fi un tătic bun? ‎- Ce?
‎Nu trebuie să știe. ‎E foarte înalt și e departe de casă.
‎Da, dar e și odraslă de naziști.
‎E vorba despre căderea omului.
‎Da, exact.
‎Se potrivește cu tot ce vreau eu să spun.
‎Doamne! Știi ceva? Bine.
‎- Ai câștigat. Probabil că e în regulă. ‎- Da.
‎- Ai binecuvântarea mea. ‎- Nu-mi trebuie, dar e bine să o am.
‎Cum ai permisul de conducere ‎sau mâna stângă.
‎Mersi!
‎Felicitări!
‎- Socializează-te și tu! ‎- Super!
‎La naiba!
‎Bine.
‎Bunica ți-a povestit despre Berlin?
‎A menționat un tip pe nume Lenny? ‎Nu găsesc nimic despre el pe net.
‎Nu vorbea despre perioada aceea.
‎Deci nu ți-a spus ‎dacă se vedea cu cineva pe atunci sau…
‎Noi nu aveam acest gen de relație.
‎Iar faptul că creștea singură ‎un copil în țara asta
‎îi era de ajuns, ‎așa cum îmi reamintea adesea.
‎Dacă tot te-am prins,
‎Emilia mi-a zis că au trecut trei zile ‎de la întâlnire și nu ai sunat-o.
‎A zis că v-ați înțeles bine.
‎Scuze, mamă! Trebuie să închid.
‎Poate că asta s-ar fi putut schimba ‎în viața bunicii. Și chiar dacă nu…
‎Nu contează. Îmi pare rău. Te iubesc.
‎Jos.
‎Pare un loc pentru orgii.
‎Aici ți-o poți trage. Ciudatul naibii!
‎Haide, vreau un indiciu!
‎Un magazin de meșteșugar.
‎Super!
‎Nimicuri.
‎Măcar ai gust la haine. Negru.
‎Am găsit sursa!
‎Știam eu.
‎Sângele apă nu se face, Halász.
‎Bine.
‎Zâmbește!
‎B73…
‎Lenny?
‎E prea târziu.
‎Da.
‎Ce nenorocit!
‎Stai!
‎Ce naiba?
‎Ce faci?
‎Știi ce facem. Tu ce faci?
‎E nazist din Partidul Crucilor cu Săgeți! ‎Are o cameră plină de suveniruri fasciste.
‎- Ce ai făcut cu camera mea? ‎- M-ai mințit.
‎Abia te-am cunoscut. Iisuse!
‎Te aștepți să explic ‎asemenea complexități unei străine?
‎„Mă bucur să te cunosc.
‎Am crescut cu un tată ‎care ura temelia existenței sale
‎și n-a reușit niciodată să o înțeleagă.”
‎Bun-venit la petrecere!
‎Parcă nu știai nimic despre bunicul tău.
‎Când a murit tata,
‎am găsit lucrurile bunicului în casa lui.
‎Hârtii, medalii, haine.
‎Ce trebuia să fac?
‎Din câte știam eu, ‎era un om plictisitor și îngrozitor.
‎- Nu aveți nimic în comun, bine? ‎- Nu ne ajuți, Maxine.
‎Uită-te la tot ce am!
‎Am făcut-o deja.
‎Te ajut cu ce vrei tu.
‎Ce e asta?
‎Perspectivă.
‎Ai vrut vreodată ‎să te separi de tine însăți?
‎Sunt și eu om.
‎Să te vezi de la o distanță obiectivă?
‎E și coexistență, ‎și lipsa existenței simultan.
‎Kristóf, zeu maghiar!
‎Nu am avut voie să studiem LSD-ul.
‎Era considerat prea periculos ‎pentru o țară comunistă.
‎Un chimist german l-a sintetizat ‎prima dată din Ayahuasca în anii '50.
‎De fapt, un chimist maghiar a descoperit
‎proprietățile halucinogene ale DMT-ului.
‎Sunteți bine-cunoscuți ‎și pentru cubul Rubik.
‎Unde suntem?
‎Întrebarea e în ce dată suntem.
‎Alo?
‎Nu contează.
‎Nu.
‎Trei, doi, unu.
‎- Îl cunoști? ‎- Nu personal.
‎- Ce e cu pietrele? ‎- E un obicei evreiesc.
‎Pun pietre pe morminte.
‎În semn de respect. Da.
‎- Ca în ‎Lista lui Schindler. ‎- Da.
‎Dar tipul ăsta, Kiss László, e preot.
‎E ciudat, chiar și pentru Spielberg.
‎Da.
‎Deci…
‎Regret că te-am împiedicat ‎să faci un copil ungur nazist!
‎Da, ai fost nașpa.
‎Dar e în ordine.
‎Regret că n-ai găsit ce căutai.
‎Mergem să-l căutăm pe Kristóf?
‎Nu. Dă-l încolo!
‎Nu ne putem ajuta unul pe altul ‎să găsim răspunsuri.
‎Hai acasă!
‎Vreau să-mi schimb toată viața.
‎Ești în minoritate.
‎Cred că New York e la est…
‎Cum a mers? A fost o călătorie reușită?
‎Nu știu, Ruthie.
‎Găsesc răspunsuri ironice.
‎Dar răspunsuri concrete, nu prea.
‎Draga mea, credem mereu ‎că putem găsi împăcarea
‎în lumea exterioară,
‎că o putem găsi cu ajutorul altcuiva,
‎printr-o mărturisire sau o scuză.
‎Dar, până la urmă,
‎nu ne putem ierta decât noi înșine.
‎Exact asta trebuie să spun.
‎Dar, în ultima vreme,
‎îmi doresc doar să-i spun ‎mamei tale că îmi pare rău.
‎Trebuia să se interneze într-o instituție.
‎Era foarte bolnavă.
‎Da.
‎Nu te-am mai auzit spunând asta.
‎Ce ai mai găsit printre lucrurile ei?
‎Nu știu. Durerea se vinde bine?
‎Mama și bunica ta ascundeau totul.
‎Și s-au pierdut atâtea.
‎Ascundeau sub podele ‎sau îngropau sub copaci.
‎Doamne!
‎Ce podele?
‎Unele dispărute de mult.
‎Trauma e o hartă desenată pe copil.
‎Durează toată viața să o citești.
‎Draga mea, vino mâine pe la mine!
‎Dacă nu te-ai săturat ‎de table și de filme cu Bogart.
‎Cu tine, niciodată.
‎Pa!
‎Futu-i!
‎Ce ne scapă?
‎Ce deștept ești!
‎Încă o călătorie în '82 nu ne va ucide.
‎Trenul ajunge în Gara Keleti ‎din Budapesta.
‎MTA ‎METROUL DIN NEW YORK
‎Subtitrarea: George Georgescu