NETFLIXOVA SERIJA
Znaš li koliko je sati?
Zar nemaš termodinamiku?
Da.
-Da, tako je. Predavanje. -Opet kasniš na predavanje.
Čudno za tebe.
Što te spopalo, Agnes?
Malo sam rastresena.
I ja sam rastresen.
Moram redovito ići na predavanja.
-Vidimo se sutra? -Da.
-Da? -Da.
Vidimo se sutra.
Doći ću.
ISTOČNI BERLIN, 1962.
Nasmiješi mi se!
Ugodan dan i tebi.
Vlak 6 vozi na sjever.
Odmaknite se od vrata.
IZLAZ, ASTOR PLACE, 8. ULICA
Znači, ti ćeš ubiti bebu Hitlera. Dojmljivo.
Nisam te smatrala ubojicom, Alane.
Prije bih rekla da si suučesnik.
Hvala, ali prekasno je za to.
Riječ je o Istočnoj Njemačkoj usred Hladnog rata. 1962.
Klasični Hitler. Majstor sabotaže.
Koji je tvoj cilj? Gdje je tvoje obiteljsko blago?
Možda ne treba ništa mijenjati.
Znaš, to je nova razina.
Možda trebamo samo uživati dok traje.
Što je s tobom? Jesi li napušen?
Ne. Postoji netko u prošlosti s kim…
volim provoditi vrijeme.
Kakva je? Je li poput Marlene Dietrich
ili poput Angele Merkel?
On je…
Dobro, zove se Lenny.
Dakle, Florian Schneider.
Ne znam tko je to.
Kraftwerk. Pokojni.
Ne ševimo se.
-Dobro se ševiš. Bolje od svih. -Hvala, ali… Slušaj me.
Istočna Njemačka bila je izlaz,
alternativa zapadnjačkom kolonijalizmu.
Mjesto za znanstveno obrazovanje.
Moja baka bila je studentica iz Gane.
Nisam to znao. Nisam je poznavao.
Možeš li zamisliti što je proživjela?
Mislim,
sigurno je bila jako usamljena.
Ipak je nekog upoznala, zar ne?
Hoćeš li već povući potez? Ubijaš me.
Volim provoditi vrijeme ondje.
Ne moram se brinuti o tome što ljudi misle o meni.
Alane, idemo u prošlost samo zato da je promijenimo.
Zar ne gledaš filmove?
Da, Nadia.
Znam da mi nećeš vjerovati, ali gledam filmove.
U svim filmovima upozoravaju da ne valja mijenjati prošlost.
Zato je ovo sjajno.
Ovo je…
Nadia.
-Nadia, nemoj zabrljati. -Ne brini se. Dosta mi je 1980-ih.
Ne svode se na loše frizure i kokain.
Pogledaj, seronjo.
Šah-mat.
Dobro, idem u izviđanje. Ideš sa mnom?
Ne mogu. Imam planove. Naći ću se s Lennyjem.
Da, rekao si mi. Shvaćam.
Drago mi je zbog tebe.
-Ugodan dan, gospodine. -Dobro.
Čekaj, ovo nije u redu. Ovo je pat.
Nad…
Nadia, varaš!
Što je ovo?
Čvrst dokaz da su nacisti opljačkali obitelj moje bake 1944.
O tome se ne govori mnogo, ali nacisti nisu imali novca.
I bili su ovisnici o speedu. Čitala sam knjigu o tome.
Cijeli Treći Reich bio je totalno drogiran.
Dušo, to je općepoznato.
Ali gdje si ovo našla?
Među Norinim stvarima.
Ići ću u Budimpeštu.
Saznat ću što je bilo s vlakom s blagom.
To!
Ovo je bio avion, a ne pozdrav Hitleru.
Dobro. Ipak ćeš imati četrdeset godina za nekoliko dana.
Pretpostavljam da je razumljivo
što te zanima obiteljska povijest.
Vidiš, zato te volim, Ruthie.
Ti shvaćaš.
Valjda želim proslaviti svoje rođenje
odlaskom na mjesto gdje su svi moji umrli.
Premračno?
Nije do mene. To je povijest.
Imam pitanje.
Jesi li ostala u kontaktu s Verom nakon što je mama umrla?
Tvoja baka bila je teška osoba,
a ja joj nisam bila naročito draga.
Zašto?
Bila sam ateistica i otpadnica
i mislila je da potičem pogrešne odlike u tvojoj majci.
Ateistica i otpadnica. Jako napredno, Ruthie.
Koji je ovo kurac?
-Što je sve ovo? -Ništa zbog čega se trebaš brinuti.
-Ništa. -Nešto dobro?
Baš ništa.
Isti bomboni.
Znaš što?
-Što? -Povedi Maxine u Budimpeštu.
-Provedite se. -Dobro.
Kad kopaš po prošlosti,
dobro je imati drugi par očiju.
I treću nogu.
Što? Pušiš cigarete s mentolom?
Čudno je to.
U posljednje vrijeme i ja često mislim na tvoju mamu.
BUDIMPEŠTA
Nisi Ruskinja?
Očeva obitelj bila je iz Rusije.
Bolje rečeno, Rusi su ih privremeno tolerirali.
Ista je priča s obitelji moje majke, samo s Mađarima.
Odaberi: Hitler, Drakula, Frankenstein.
Prelako.
Poševim Garyja Oldmana i Belu Lugosi,
a onda se udam za Borisa Karloffa i ubijem Hitlera.
Bože, potpuno smo različite.
-Gdje je hotel? Moram… -Ti bi ševila Hitlera?
-Što? -Da.
-Želim li ševiti Hitlera? -Želiš li?
Preumorna sam za ovo. Gdje je hotel?
-Pozvat ću Uber. -Čekaj.
Želim posjetiti bakinu staru kuću u Ulici Dohány.
Sad su 3 h ujutro u New Yorku, Nemo.
To je pravo vrijeme
da se rastužiš i istražuješ obitelj.
Dobro, idemo k tvojoj baki.
Znaš, u posljednje vrijeme i meni se obraća moja baka.
-Ma nemoj? -Da.
Lucidni snovi.
Netom prije spavanja priljepiš nikotinski flaster na sljepoočnicu.
Putovanje je fantastično.
Ti si potpuno luda.
-Da. -Pokretne stepenice!
Bit će zanimljivo.
-Samo mrtvaci dobivaju spomen-ploče. -Da, zar ne?
Gdje su spomen-obilježja za nas, živuće žene?
Nema prošenja!
Koji je ovo kurac?
Zdravo.
Kujo!
I popuši mi!
Da?
Istražila sam mađarske psovke.
-Zgodno. -Da.
Nema landranja!
Mislim da to nije bio poziv na gulaš.
Ne volim gulaš.
Želim spavati.
S nekim Mađarom, ali prvo sa sobom.
Zdravo.
Agnes, sjajno. Ovdje su.
U redu je, Bruno.
Ona je izradila taj nacrt.
Dakle, ovo je Agnes.
Da. Još ne govori njemački baš najbolje.
Ona je crnkinja.
Da. Agnes, ovo su Bruno i Lukas.
-Zdravo, ja sam Agnes. -I mi ostali.
-Dobro. -Stvorila si umjetničko djelo.
Što?
Moramo iskopati još pet metara.
A zatim, na Agnesin znak,
provalit ćemo kroz podrum.
Ovdje je pekarnica u Prinzenstrasse 13.
Govorimo engleski zbog Agnes.
Da. Oprosti.
Sve je spremno za sutra navečer.
Lenny i ja obavit ćemo pregled,
a prvih desetoro ulazi poslije ponoći.
Naći ćemo se u predvorju Boyd Halla
i zajedno otići u laboratorij B73 u podrumu.
Ako netko pita, učimo za ispite iz strojarstva.
Ponesite udžbenike.
Morat ćemo ostaviti sve ostalo.
Oprostite. Što radimo?
Ona se šali, zar ne?
Agnes i Petra prijeći će ujutro
kroz graničnu kontrolu i naći se s mojom sestrom u Prinzenstrasse.
Imaš sestru?
Znaš moju sestru.
Čekajte. Je li to…
Je li to tunel pod Berlinskim zidom?
-Koji kurac? -Što je bilo?
Agnes, što je s tobom?
Što je ovoj gospođi?
Nije prava Berlinčanka.
Ljudi iz socijalističkog projekta nisu poput nas.
Ne možemo joj vjerovati. Možda nas izda.
Ne govori to!
Možemo joj vjerovati. Zbog nje smo ovdje.
Oprostite što prekidam, ali vlak kojim dolazim ovamo
ne ide u Zapadni Berlin.
Lenny, ovo je ludost.
Kopamo tunel već šest mjeseci
i sad misliš da je to ludost?
Koji je novi plan?
Ovo?
Dosta. Tunel će upaliti. U redu?
Mogu li ovo pojesti?
Kapitány.
„Živi potomci Martona Halásza.”
GALERIJA I AUKCIJSKA KUĆA
Evo ga. Kristóf Halász.
Hej.
KAZALIŠNA KARIJERA RANI FILMOVI
Njam-njam.
Maxine, živni. Novi plan.
Ne, nisam završila.
Da. Probaj ovo.
Nisam završila.
Gad iz Strelastih križeva odobrio je pljačku moje obitelji
i bio posljednji koji je vidio robu prije nego što se trag ohladio.
Problem je u tome
što je poput većine dobrih nacista i satnik Marton Halász mrtav.
Da. Ipak, može li se to riješiti tako
što će Lizzy napraviti spomen-ploču?
-Zato što hoće. -Ne razumiješ, Maxine.
Znaš, ne mora ništa napraviti.
Sin Martonovog sina živi u Budimpešti
i dat će mi sve odgovore.
Saznala sam gdje radi i živi,
kako izgleda, tko su mu bivše djevojke…
-Isključit ću internet. -Prekasno.
-Bez brige. Aktovi su ti fini. -To nije bio cilj.
-Možeš li čuvati tajnu? -Imam mnogo iskustva s time.
Znam da će taj zid
zasigurno pasti.
Nemoj ići.
Povezat ćeš se s obitelji ako pričekaš.
Pričekam?
Dokad?
Do 1989.
Jebote.
Kakvu to igru igraš?
Tražiš da pričekam 27 godina da vidim svoju obitelj?
Mogao bih čekati do mirovine.
Dobro, nisam računao. To je dugo.
Ali to je konkretna
i nerizična nada za nas.
Nije li bolje pričekati dotad?
Je li Bruno imao pravo?
-Jesi li nas prijavila? -Ne.
-Zvučiš kao doušnica. -Što? Ne.
Agnes, znam da si nervozna.
I ja sam nervozan. Svi…
Ne. Imam informacije iz budućnosti.
Svašta se može dogoditi u tunelu.
Može poplaviti. Stasi vas može pronaći.
To je osnova analiza rizika.
Čak i da ostanem, što će biti s tobom?
Dogodine ćeš diplomirati i vratiti se u Ganu.
Možda ćeš otići u Moskvu ili čak u New York. Tko zna?
Rekla si da ćeš učiniti sve za bolji život.
Ja također.
Nažalost, imamo različite živote.
Možda se samo
ovdje susrećemo.
Možda je Nadia u pravu. Možda te trebam spasiti.
Ne treba me spasiti.
Tko je Nadia?
Hajde, pusti to.
Ne mogu ga ponijeti.
Molim te, idi.
Dobro.
Nasmiješi se, gospođice!
Jesi li čula za zamor od mjesta?
Na putu ne umaraju samo vremenske zone.
Nismo evolucijski spremni preskočiti 8000 km u jednoj noći.
Mozak to ne može pratiti. Odlično je.
Vremenske zone, kakav koncept.
-To je on. -Isti Willem Dafoe.
Ispričavam se. Kristóf Halász?
Tvoj je djed znao moju baku.
Veru Peschauer.
-Amerikanke? -Da.
Nadia je dijelom Mađarica. Traži korijene.
Jedva sam poznavao djeda.
Nisu pričali o njemu, ali slutim zašto si ovdje.
Odabrao je krivu stranu. Žao mi je zbog toga.
Dolaze mi prijatelji, pa ne mogu ostati. Ispričavam se.
Čekaj, imam još pitanja.
Je li tvoj djed ikad spominjao
što se dogodilo u vlaku s blagom?
Je li možda vodio dnevnik?
Znaš li nešto o tome?
Želite li doći sa mnom?
Slučaj otvoren.
Jebote.
Tko je ovaj tip?
Ja sam Kristóf.
Dobro, čini se da je on Kristóf.
-Kristóf je. -Da.
-Slijedite me. -Dobro, pozorniče.
Ovo znači imati prijatelje u Budimpešti?
Ovo je prostor za zabavu,
ako volite plesati.
Pleše li se u drugim prostorima?
Drugačije. Umom, a ne tijelom.
Mogu te odvesti onamo.
Ali nemoj izgubiti srebrnu nit života.
Ozbiljna spika, stari. Slušaj.
Neki misle da su vojnici
potajno opljačkali vlak i zadržali robu.
-Što? -Ožujak 1944., prije napada Rusa.
-Mislila sam da ćemo pričati o Martonu. -Je li?
U ovom trenutku imam samo ovu zabavu.
Tvoja prijateljica shvaća.
Jesi li glazbenica?
Tko, ja? Ne, ali radim sa zvukom.
Isuse Kriste.
Donijet ću vam piće.
Sjajno.
Gubljenje vremena.
-Misliš da bi bio dobar tata? -Što?
Ne mora znati. Jako je visok i jako daleko od kuće.
Da, i ima pretke naciste.
Govorimo o padu čovjeka.
Da, točno.
Uklapa se u sve što želim reći.
O, Bože. Znaš što? Sjajno.
-Pobijedila si. Valjda je u redu. -Da, dobro.
-Imaš moj blagoslov. -Ne treba mi, ali dobro dođe.
Poput vozačke dozvole ili lijeve ruke.
Hvala.
Čestitam.
-Idi se družiti. -Odlično.
Jebeno sranje.
Dobro. Vrijeme je za odrasle.
Je li baka pričala o Berlinu?
Je li spominjala nekog Lennyja?
Ne mogu mu ući u trag.
Nije mnogo pričala o tom vremenu.
Znači, ništa o nekome koga je viđala u to vrijeme ili…
Nismo imale takvu vezu.
Biti samohrana majka u ovoj zemlji
bilo je dovoljno teško, kao što me često podsjećala.
Kad već zoveš,
Emilia je spomenula da je nisi nazvao već tri dana.
Kaže da je spoj dobro prošao.
Oprosti, mama. Moram ići.
Možda je baka mogla drugačije živjeti.
Čak i da nije, mislim da…
Oprosti. Nema veze. Volim te.
Dolje.
Nekakvo jebalište.
Ovdje to radi. Jebeni čudak.
Hajde, daj mi nešto.
Trgovina umjetničkim priborom.
Sjajno.
Tričarije.
Barem imaš dobar modni ukus. Crno.
Blago.
Znala sam.
Znala sam!
Krv nije voda, Halász.
Dobro.
Nasmiješi se!
B73…
Lenny?
Zakasnio sam.
Dobro.
Dobro, dobro.
Jebeni tip.
Hej, čekaj.
Koji kurac?
Što radite?
Znaš što. Što ti radiš?
Tip je član Strelastih križeva.
Ima sobu punu fašističkih suvenira.
Što si radila ovdje?
Čovječe, lagao si mi.
Tek sam te upoznao. Isuse.
Zar da strankinji objašnjavam tako kompleksnosti?
„Drago mi je.
Odrastao sam s ocem koji je mrzio temelj svog postojanja
i nije ga mogao prihvatiti.
Dobro došla na zabavu.”
Rekao si da ne znaš ništa o djedu.
Kad je otac umro,
čistio sam kuću i našao djedove stvari.
Papire, medalje, odjeću.
Što bih trebao učiniti?
Koliko znam, bio je jako dosadan i užasan čovjek.
Ti nisi poput njega.
Ne pomažeš, Maxine.
Pregledaj sve.
Već sam to učinila.
Nudim pomoć. Što god trebaš.
Što je to?
Perspektiva.
Jesi li se ikad htjela odvojiti od sebe?
Nisam savršena.
Sagledati se s objektivne distance?
To je istovremeno supostojanje i nepostojanje.
Kristófe, mađarski bože.
Nismo smjeli proučavati LSD.
Smatrali su ga preopasnim za komunističku zemlju.
Njemački kemičar sintetizirao ga je iz ayahuasce
tijekom 1950-ih.
Međutim, mađarski je kemičar otkrio
halucinogena svojstva DMT-ja.
Čuveni ste i po Rubikovoj kocki.
Gdje smo?
Bolje rečeno, kad smo?
Halo?
Nije važno.
Ne.
Tri, dva, jedan.
-Poznaješ ga? -Ne osobno.
-Čemu kamenje? -To je židovski običaj.
Kamenje na grobovima.
Znak poštovanja. Da.
-Znaš, Schindlerova lista. -Da.
Ali ovaj tip László Kiss je svećenik.
Čudno, čak i za Spielberga.
Da.
Dakle…
Žao mi je što nisi začela mađarsku nacističku bebu.
Da, to je bilo sjebano.
U redu je.
Žao mi je što nisi našla ono što tražiš.
Hoćemo li potražiti Kristófa?
Ne, jebi ga.
Taj tip zna manje odgovora od mene.
Idemo kući.
Želim potpuno promijeniti život.
Ja ne želim.
Mislim da je New York istočno…
Kako je prošao put? Je li bio uspješan?
Ne znam, Ruthie. Mislim…
Shvaćam satirične odgovore.
Očigledne baš i ne.
Dušo, mislimo da možemo naći rješenje
negdje u svijetu,
kao da se nalazi u drugoj osobi,
u priznanju ili isprici.
Ali u konačnici
ništa nas neće iskupiti osim nas samih.
Vidiš, to je točno ono što trebam reći.
U posljednje vrijeme
samo žalim što ne mogu reći tvojoj mami da mi je žao.
Ruthie, morala je otići u sanatorij.
Bila je jebeno bolesna.
Da.
Ipak, nikad mi to nisi rekla.
Što si još našla među maminim stvarima?
Ne znam. Je li tuga tražena roba?
Bože, tvoja mama i baka sve su skrivale.
Sigurno je mnogo toga izgubljeno.
Možda pod podnim daskama ili zakopano pod drvećem.
O, Bože.
Kojim podnim daskama?
Davno su nestale.
Trauma je topografska karta koja je ispisana na djetetu
i iščitava se cijeli život.
Dušo, svrati sutra.
Ako ti već nije dosta tavle i filmova s Bogartom.
S tobom, Ruthie, nikad.
Bok.
Jebote.
Što nam je promaklo? Što?
Zbilja si dobra.
Još jedan izlet u 1982. neće nas ubiti, Zobena Kašo.
Dolazimo na postaju Keleti u Budimpešti.
NJUJORŠKA PODZEMNA ŽELJEZNICA
Prijevod titlova: Andrea Šimunić