NETFLIXOVA SERIJA
Ovo je posljednja postaja, Astor Place.
Vlak ne vozi dalje.
Uzmite svoje stvari. Posljednja postaja, Astor Place.
Hej.
Stali smo.
Hej, jesi li vidjela neke zlatnike?
Ima ih 149. Izgubila sam ih u ovom vlaku.
Trebala bi otići odavde.
Policija pregledava vlak svako jutro u ovo vrijeme.
Ako se neki yuppie požali jer izgledaš ludo, pritvorit će te.
Bez uvrede, ali izgledaš ludo.
Hvala, shvaćam.
-Idemo. -Moraš otići odavde.
Slušaj, postoji li ured za izgubljene stvari u podzemnoj?
Ne postoji. To je mit, kao i Eldorado.
-Grad zlata. -Da.
-To očito nije stajalište mog vlaka. -Da. Moram na posao.
-U redu. -Stepenice su ondje. Dobro?
Da, hvala.
Zajebala sam, Ruthie. Jako.
-Tuširam se, ali… -Da. Hvala.
Uglavnom, ne vraćam se u 2022.
dok ne popravim Verin i Norin odnos.
-Neću to učiniti. -Nora.
Ako se mene pita, ne. Dobro?
Radim na tome.
I nitko me neće spriječiti.
Mogu ja to.
Nora, jesi li dobro?
Ja? Jesam li dobro?
Kad već pitaš,
nisam baš najbolje. Čudno se osjećam.
Recimo, mrzila sam cigarete s mentolom,
a sad sam zakačena na njih, baš kao i moja mama šizofreničarka.
Totalno čudno.
Kao Jodie Foster u filmu Alice više ne stanuje ovdje.
To je iz ovog vremena, zar ne?
Idem se spremiti. Zakasnit ćemo.
Kamo idemo, a da ne moramo ići vlakom?
Nas tri idemo u bolnicu.
Zbog bebe.
Bok, Vera.
Nora Vulvokov?
Liječnik treba uzorak urina. Hvala.
Špric, špric.
Što radiš?
Ovo je jedna od rijetkih prilika
kad radim točno ono što ti se čini.
Sinoć nisi došla kući.
Čekala sam te cijelu noć.
Nema Nore.
Našla sam zlato, a onda sam ga izgubila u vlaku.
Ali obećavam da ću sve popraviti.
Sve uništavaš, Lenora. Izdaješ povjerenje.
Kršiš obećanja. Oštećena si.
Vidiš, zbog toga više volim pišati u posude na osami.
„Ako imaš voštanu glavu, ne hodaj po suncu.”
Koji kurac?
Čekaj malo. Kako to da znam mađarski?
Progovorila si na mađarskom.
„Pas.”
Govorila si mađarski do četvrte godine.
Ne baš. To je bila Nora.
Nora je govorila mađarski, a ne ja.
Ja sam Nadia.
Nora, moraš biti jaka.
Samo se u sebe možeš pouzdati.
Jebeni život!
Sve su uzeli.
Stavili na vlak s blagom.
Zlato je nestalo,
a onda se opet pojavilo.
Krugerandi.
Ali opet je nestalo.
Isuse, to zlato je kao HPV.
Kažeš da je obitelj dvaput izgubila zlato u vlaku
pod čudnim metafizičkim okolnostima?
Pa to ne može biti slučajnost.
Prvo tragedija, a onda farsa i tako dalje. Ne.
Neke događaje u životu
nije moguće objasniti.
Mislili bi da sam luda.
Smijali bi mi se. Izbacili bi me poput smeća.
Neobjašnjivi su događaji moj modus operandi.
Bako, reci mi što se točno dogodilo.
Je li sve u redu?
Odlično.
Samo da znate,
nisam posve sigurna čiji je ovo urin.
Osjetit ćete hladnoću.
Pervertit, je li?
Posljednja dva tjedna najvažnije je
mnogo se odmarati, sačuvati smirenost
i ne opterećivati tijelo.
Imate li pitanja?
Da, naravno.
Mislite da je svijest emergentno svojstvo uma?
Može li svijest jedne osobe zamijeniti svijest druge osobe?
Mogu li dva uma postojati u istom tijelu?
-Nešto u tom stilu? -Ne, nikad čuo.
Sigurno se većina pacijentica brine zbog rađanja svjesnih bića?
Nora, rođenje te ne čini žrtvom.
Odvest ću te kući.
Ubrus?
Ubrus.
…beba…
…vlak s blagom…
…poludjela…
…Con Edison…
Hej, jesi li rekla da ideš u Elektru?
Bako, što…
Tvoja mama misli da je najbolje da ostaneš ovdje.
Najbolje za tebe i za bebu.
Beba. Daj, molim te.
Dosta mi je beba.
Jesi li za piće?
Shvaćam. Govoriš mađarski. U redu je.
Jedno meni i jedno tebi.
Delia, sjećaš li se vlaka s blagom?
Je li se to dogodilo i tvojoj obitelji?
Nisu dovoljno poštivali nas Rome da bi krali od nas.
Ali preživjeli smo.
Sve je skriveno,
za svaki slučaj.
Da.
Otići ću u svoj stan i donijeti nešto što vrijedi piti.
Dobar plan.
Ovo je sranje.
Tko si ti, jebote?
Ova je kuća opsjednuta bebama.
Zajebava se s ljudima.
Nisam znala da su bebe tako bogate.
Što se još ovdje skriva?
Daj mi trag.
Hej, mama.
Bok.
Jebeno dobri geni, je li?
Bok, djede.
Skrivaš li neke tajne?
Ne gledaj mene.
Pogodak.
Tatin prijepis.
Nije kul.
Hajde. Trebam samo malo sreće.
Što ti je s licem?
I nešto za čitanje u vlaku.
Jako dobro.
Koji kurac?
Ovo nije dobro.
Možda sam predugo u mami.
Nora!
Vrijeme je da šmugnem.
Gdje li je slovo V?
Packard, prirodnjaci i sranja.
Inženjerstvo. Gdje je slovo V?
Slovo V, slovo V…
Hajde. Tražim vlak s blagom.
„Galileo. Goethe. Golightly.”
Ne Golightly. Jebeš Golightly!
„Veliko ujedinjenje, teorija.”
Što radim? Moram tražiti „blago, vlak”.
Molim vas, ne izlažite dijapozitive svjetlu.
Izblijedjet će.
-Kako da ih pogledam? -Nije mi posao gledati ih.
Posao mi je sačuvati ih za budućnost.
Shvaćam, ne reagirate na paradokse. Želim ih pogledati.
Samo u knjižnici. To su izvornici.
Vi knjižničari volite gomilati informacije.
Nije baš da volim, ali sviđa mi se.
-To je granični poremećaj ličnosti. -Nisam ja luda.
Idemo!
Svi van. Ovo nije hotel.
Vrijeme za krafne.
MAĐARSKA
Dakle, mene zanima
kamo idu patke iz Central Parka kad se zimi jezero zamrzne?
„Kamo idu patke?”
Istražit ćemo i nazvati vas.
Paradnim korakom naprijed.
Ethel, moram biti brza
jer me onaj policajac gleda.
Tražim informacije
o izgubljenom vlaku s blagom
u Budimpešti u Drugom svjetskom ratu.
„Vlak s blagom.”
To je jako osjetljivo i važno pitanje.
„Važno pitanje.”
Možete li ostaviti ime i broj?
Da, jebote. Imam ime i broj.
Pri ruci su mi.
Dakle…
Tako je.
Nazvat ćemo vas.
Ludi Eddie ima najveći popust na tehniku!
Ja sam Ludi Eddie, a cijene su nenormalne!
Ja sam zbilja lud. Da.
To je povratna sprega videa.
Kao da stojiš između dva zrcala.
Slika ima mnoštvo odraza.
Ne možeš pokazati jedan od tih odraza i reći
da je baš on izvornik.
To je poput rađanja čovječanstva. Doduše…
Nisi kreacionistica?
Ne bi li bilo lijepo imati koga kriviti?
-Što ti treba, Nadia? -Dobro.
Nacisti. Bok!
Ovo je atlas Drugog svjetskog rata.
Ne tražim to.
Trebam projektor.
Agfacolor Neu?
Proizvodili su ih samo nekoliko godina krajem 1930-ih.
-Što je na njima? -Ne znam. Zato trebam projektor.
-Daj mi sekundu. -Sjajno.
Mislim da imam jedan straga.
Našao sam ga. Kodak Ektagraphic III.
Jebeno. Projektor.
Hvala, Danny.
Nadia, moraš znati da ja nisam samo pomoćnik u skladištu Ludog Eddieja.
Umjetnik sam i pomoćnik urednika časopisa
o fetišizmu robe i debordijanskom spektaklu.
Pa dobro. Živimo i umiremo.
-Da, istina. -Adios.
Nema ni kauča.
Štraba-dum.
Sjajan posao.
„Knjiga tajni.” Jebeni čudak.
„Psychopathia Sexualis.” Sviđa mi se.
Bilješke. Priča.
„Vibracije.”
„Numerologija.” Sjajno.
„Albert Peschauer šalje Veri Peschauer.
U dubokoj tuzi javljam ti
da su tvoji roditelji pali kao žrtve nacizma.
Dužnost mi je pomoći djeci moje ljubljene sestre Eve.”
To je P. S. Nebitno.
Koji kurac?
Plijesan.
Ovaj je stan pun plijesni.
Fino isprano.
Dobro.
„Svijet je stvoren za tebe.
Sve je prah i pepeo.”
Malo govno.
Pogledaj se.
Sjebana si.
Pogledaj se.
Koji vrag?
Koji kurac?
Jebeš ovo!
Rekla sam ti da ima buba u stanu.
Mama.
Ima plijesni na podu i po zidovima.
Rekla sam Veri već dvaput.
Kune se da je domar sve pregledao.
Nije našao plijesan.
Znaš što? Ne vjerujem joj. A ti?
Ne vjerujem njoj nego tebi, mama.
Moje pametno dijete. Znala sam.
-Hej! -Jebote!
Sad je i struju isključila.
Želi nas kontrolirati, ali neće uspjeti.
Gladna sam.
Bok.
Dva duga Bennett & Hammonda ultra light s mentolom, molim te.
Naravno, Nora.
Ti voliš tvrde krekere. Zar ne, dušo?
Tvrdi krekeri, rajčice, mladi luk…
Nije svjež, ali…
Želiš li sira?
Da, mama.
Ovo…
Duga noć?
Da. Kako si?
Dobro sam.
Džankiji stalno ulaze i žicaju.
Kako si ti? Kako je beba?
Beba je dobro.
Beba je jako dobro.
Narančasta je boja zanosa.
Izvoli.
Mogu li dobiti i upaljač?
Naravno.
Samo nemoj zapaliti sir.
Dobro.
Zadrži ostatak.
Vidimo se.
Vlak s blagom povezan je s krugerandima, ali kako?
I što Vera zna o tome?
Vera je 1939. bila…
Prava kučka, kao i uvijek.
Kako se usuđuje upravljati našim životima?
Gledaj. Ovo je Ulica Dohany.
Ovo je Delia?
Prešla bih u katolike da je razljutim.
Ti si velika buntovnica, mama. Sve sam to već čula.
Dakle, 1944.
Vidi. Rat je u punom zamahu,
a svi su na pikniku poput hrpe luđaka.
Znaš da Ponovljeni zakon ne dopušta slike Boga?
Šteta je nikad ne vidjeti takvu ljepotu.
Da, trebamo još lažnih idola.
Jebote, evo ga.
Nije li to vlak s blagom?
Mislim da je Bog drvo. Ili kotač.
Ja ću se javiti.
-Da? Knjižnica? -Njujorška javna knjižnica.
Kći i ja smo zauzete. Ne zovite.
Ne, čekaj!
Da, halo?
Ethel Sorter iz Njujorške javne knjižnice.
Imam tražene informacije
o izgubljenom vlaku s blagom.
„Kad je sovjetska vojska krenula na Budimpeštu 1944.,
SS je pokušao evakuirati imovinu mađarskih židova.
Prisilili su židovske obitelji da im predaju vrijedne predmete,
uključujući nakit, ručne satove, slike, sagove,
srebrninu, porculan, gramofone i zidne satove.
Ukrcali su ih na vlak za Berlin,
a sve su obitelji dobile priznanice
pod izlikom da će im jednog dana vratiti imovinu.”
-Znači, vlak je stvaran. -Naravno.
„To se nije dogodilo
zato što je vlak izgubljen
nakon predaje nacista 1945.
Mnogi sumnjaju da su vojnici opljačkali vlak
i prisvojili neke predmete.”
Možete li potvrditi da je imovina obitelji Vulvokov…
Peschauer, mamino djevojačko prezime.
Možete li potvrditi da je imovina obitelji Peschauer
bila u tom vlaku?
Žao mi je,
ali taj podatak nije dostupan Njujorškoj javnoj knjižnici.
Sranje. Moramo naći taj vlak.
Da, vlak i kukci su povezani.
Naći ćemo vlak i izbjeći epigenetsku šizu.
Točno. Odmah počinjemo. Ti i ja protiv svih, dušo.
Koga zoveš?
Halo?
-Bok, Ruthie. -Nora?
Ovdje je moja kći Nadia koja kaže da i ona vidi kukce.
Dakle, mama ih je stavila ovdje.
Imam ih desetak. Pokazat ću ti.
Kako si? Domar je zvao Veru. Ne bi smjela biti u stanu.
Šalju nekog iz bolnice.
O čemu govoriš? Dobro sam. Volim te, bok.
Tražimo Noru Vulvokov.
-To sam ja. -To sam ja.
Kamo idemo?
Sjajno.
Doktore, oboje smo jako zauzeti. Nemojmo trošiti vrijeme jedno drugom.
Nisam ja luda. Ona je luda.
Tko je ona?
Koji seronja. Jebeš njega. Neuljudan je.
Čovječe, ja sam normalna.
Da, oduvijek.
Naravno, pritom mislim da sam ekscentrična.
Ali lucidna sam. To mi je glavna osobina.
Ja sam dobar policajac,
a ona je lud policajac. U redu?
Hoćeš li mu reći da sam u pravu, mama?
Neću se miješati. Ne vjerujem mu. Moramo otići.
Jesu li vaše halucinacije vizualne ili samo slušne?
Ništa od navedenog.
Mislite li da vidite svoju majku ili samo čujete njezin glas?
Ne mislim da je vidim. Zbilja je vidim.
Ondje je, čovječe.
Mislite li da vidite stol ispred sebe?
Ovo nije sranje u stilu cogito ergo sum.
Mislim, dakle, vidim svoju majku.
Nora, činjenica je da nema nikog drugog u sobi.
Hoću reći, vi i ja smo sami.
Nemojte me zajebavati, doktore. Dobro?
Čovječe,
osvrnite se.
Ondje nema nikoga.
Nikoga.
Nema nikoga iza mene, Nora.
Griješite, doktore.
Sigurno griješite.
Ondje je, znate?
Samo…
Mama?
Molim te, reci mu nešto.
Snimaju nas.
To je dobro. Pomaže.
Gledajte, bit ću potpuno iskrena prema vama.
Ja sam Nadia,
Norina kći.
Dolazim iz budućnosti.
Prije sam mislila da samo obitavam u njezinu tijelu,
ali sad shvaćam da sam i ja u njezinom umu.
Radije ne bih prepisao Thorazine,
ali hoću ako budem prisiljen.
Vidim da vam je termin 30. ožujka.
To je za nekoliko dana.
Pokušat ćemo održavati stabilno stanje do poroda,
a onda ćemo vidjeti.
Zašto je tako loše imati paranoidnu shizofreniju i bebu?
Je li ti ovako bilo svaki dan, mama?
Moram ti nekako pomoći.
Nitko me nije razumio prije tebe.
Znaš što?
Nitko nas neće zaključati.
Nitko.
Odjebimo odavde.
Ako se vratimo u prošlost,
možemo izbjeći sav ovaj budući užas…
i ti nećeš morati prolaziti kroz ovo.
Moja pametna mala. Mnogo ćeš postići, znam.
Možeš učiniti što god odlučiš.
Hvala na podršci, mama.
Što je? Zar ne ideš sa mnom?
Ne mogu. Tko će držati uže?
Volim te.
„Zašto se ne javljaš? Nazovi me. Alan.”
Hej, droljice.
Što radiš? Vrati svoje droljaste šapice na plahtu…
Bok, mama.
Što je ovo, Zobena Kašo?
Nekakva priznanica.
Jebeno sranje.
„Leo Peschauer.
Budimpešta 1944.”
S potpisom i pečatom
kapitanyja Martona Halasza.
Jebena svastika.
Pa…
Ovo je…
Ovo je ozbiljno sranje, Zobena Kašo.
Čini se da ti i ja moramo ići u Budimpeštu.
Jebeno.
Prijevod titlova: Andrea Šimunić