‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫היי, זוזי, גברת. מה הבעיה?‬
‫- מעדניית גורמה -‬
‫אסור לחנות כאן.‬
‫בסדר!‬
‫הבנתי. אני נוסעת.‬
‫אנחנו זזות.‬
‫אפשר ל‬‫חזור‬‫ הביתה עכשיו?‬ ‫-בהחלט לא.‬
‫יש לי תחושה טובה לגבי המעדנייה ברחוב‬‫ ‬‫12.‬
‫היי.‬
‫מה? אל תעשי פרצוף.‬
‫מה קרה לשותפה הנאמנה שלי?‬
‫בואי ניפטר מזה. זה התפארת וההדר שלך.‬
‫תראי את השיער היפה הזה.‬
‫זהו זה, נדיה.‬
‫היום נצא לחופשי.‬
‫התאבדתי.‬
‫זה נשמע בלתי אפשרי כשאני חושב על זה,‬
‫אבל עמוק בתוכי, אני יודע שעשיתי את זה‬‫.‬
‫זה מסביר הכול. אני מת.‬
‫אלן, אני עדיין כאן.‬
‫ואנחנו לא מתים.‬
‫טוב, בכל מקרה...‬
‫בטוח שהכול התחיל בגללי.‬
‫אמרת שהמוות הראשון שלי הוא הגורם היחיד‬ ‫שלא ידוע, וכעת אנו יודעים.‬
‫אני התאבדתי.‬
‫אני ‬‫עשיתי לנו את ‬‫זה.‬
‫אלן.‬
‫המוות הראשון שלך לא מסביר כיצד‬ ‫או מדוע אנחנו קשורים.‬
‫למזלך‬‫,‬
‫אני הבנתי את זה.‬
‫בגלגול האחרון,‬ ‫חזרתי למעדנייה ונזכרתי במשהו.‬
‫אנחנו התראינו בלילה הראשון שמתנו.‬
‫ראיתי אותך במעדנייה באותו ערב עם פאראן.‬ ‫-‬‫לא, אני לא זוכר את זה.‬
‫בטח שא‬‫תה לא‬‫ זוכר.‬ ‫היית גמור ללא תקנה,‬
‫אבל ראיתי אותך.‬‫ ‬‫אפילו חשבתי לעזור לך.‬
‫אבל החלטתי לשגע את החבר'ה מוול‬‫ ‬‫סטריט‬ ‫במקום זה.‬
‫אבל אם לא הייתי עושה זאת...‬
‫אולי הייתי עוצרת אותך מלהתאבד.‬
‫אם לא הייתי שיכור, יכולתי להציל אותך‬ ‫מפגיעת המכונית.‬
‫ואז הכ‬‫ו‬‫ל השתבש.‬
‫אז לולאות הזמן החלו‬‫ ‬‫כי לא עזרנו זה לזו.‬
‫אני חושבת כך.‬
‫ידעתי שאנחנו ‬‫נענשים!‬
‫לא‬‫ט‬‫ לאט, אדוני.‬
‫זה לא קשור לטוב ורע. זו רק שגיאה במערכת.‬
‫זו כמו תכנית שממשיכה לקרוס, אתה יודע?‬
‫הקריסה היא רק סממן של שגיאה בקוד.‬
‫אם המיתות הן הקריסה שלנו,‬
‫אז הרגע הזה הוא השגיאה שעלינו לתקן.‬
‫אבל אם היינו אמורים לעזור זה לזו‬ ‫ולא עשינו את זה‬‫,‬
‫אז איך זה לא עניין מוסרי?‬
‫מה משותף לזמן ולמוסריות?‬
‫יחסיות.‬
‫שניהם נמדדים ביחס לחוויה שלך.‬
‫אני ‬‫צריכה עזר חזותי‬‫.‬
‫בסדר, ליקום שלנו שלושה ממדים מרחביים,‬
‫לכן קשה לנו לדמיין עולם בעל ארבעה ממדים.‬
‫אבל, אתה יודע, מחשבים עושים זאת כל הזמן.‬
‫למזלך הרב, אני מסוגלת לחשוב כמו מחשב.‬
‫מה זה?‬
‫זה תפוז רקוב‬‫.‬
‫בעולם דו-ממדי, זה מעגל.‬
‫בעולם תלת-ממדי, זה כדור.‬
‫אבל בעולם ארבע-ממדי...‬
‫זה עדיין בשל.‬
‫הזמן נמדד ביחס לחוויה שלך.‬
‫אנחנו חווים את הזמן בדרך שונה‬ ‫בלולאות הזמן האלו.‬
‫אבל זה אומר לנו, שבמקום כלשהו‬‫,‬
‫הזמן הלינארי, כפי שהבנו אותו בעבר,‬ ‫עדיין מתקיים.‬
‫אז הרגע ההוא במעדנייה‬‫,‬ ‫כשהתראינו לראשונה...‬
‫עדיין קיים.‬
‫אז אנחנו צריכים לחזור למעדנייה.‬
‫לאותו הרגע.‬
‫ולשכתב את המפגש הראשון שלנו‬
‫בדיוק כמו שמתקנים שגיאה בקוד.‬
‫לאחר מכן נריץ בדיקת יחידה.‬
‫זה מונח שאנשים אמורים להכיר, או...‬
‫בעיקרון, נריץ תכנית קטנה‬ ‫ונראה אם ‬‫ה‬‫שגיאה‬‫ תקרה‬‫.‬
‫ואיך נדע אם היא קורה?‬
‫אנחנו נמות.‬
‫אז... נ‬‫חזור‬‫ ישירות למעדנייה‬‫,‬
‫וננסה ‬‫את זה ‬‫שוב.‬
‫את די חכמה.‬
‫תודה שסו‬‫ף ‬‫סוף טרחת להבחין.‬
‫בסדר. השעה כמעט 23:00.‬
‫מתי את חושבת שנפגשנו?‬
‫רות הגיעה למסיבה שלי ב-23:00 בערך.‬
‫זו השעה שעזבתי עם מייק.‬ ‫היינו במעדנייה ב-23:30, בערך.‬
‫שנשחזר את החוויה?‬ ‫כאילו, מייק, פאראן? אני צריך להיות שיכור?‬
‫זה נשמע כמו רעיון גרוע.‬
‫צריך להביא את העוגה.‬
‫מה? מה קרה?‬
‫אתה רואה את זה?‬
‫את מה?‬
‫אני מקבלת התק‬‫ף‬‫ לב.‬
‫טוב. ‬‫אם אנחנו מתים ברגע זה,‬ ‫ניפגש שוב במעדנייה.‬
‫פשוט לכי ישירות ל...‬
‫ילדת יום הולדת מתוקה.‬
‫איפה כולם?‬
‫השעה רק 21:00.‬
‫אף אחד לא מגיע למסיבה בזמן.‬ ‫את אמורה לדעת את זה טוב.‬
‫את נהנית?‬
‫עכשיו אנשים התחילו להיעלם?‬
‫לא ידעתי שגם אנשים נעלמים. פאק.‬
‫בסדר, בואי איתי. איפה ליזי?‬
‫על מה את מדברת?‬
‫בואי נלך.‬
‫אני צריכה לפגוש מישהו במעדנייה.‬ ‫אני לא משאירה אותך כאן לחסדי אלוהי הזמן.‬
‫אני לא הולכת. אני גרה כאן.‬ ‫-מה קורה כאן?‬
‫תעזרי לי.‬ ‫-את בסדר?‬
‫אתן הולכות?‬ ‫-אף אחד לא הולך.‬
‫אני אוהבת אתכן. אני לא יכולה להיות‬ ‫הסיבה שתפסיקו להתקיים.‬
‫לעולם לא אסלח לעצמי.‬
‫בסדר.‬ ‫-לא תודה.‬
‫בסדר, אבל צריך לחזור מהר.‬
‫צריך‬‫ להשתמש ביציאת החירום.‬
‫יש לי יציאת חירום?‬ ‫-מעולה.‬
‫בסדר, קדימה.‬
‫אנחנו באות.‬
‫ליזי.‬ ‫-היי, מה ‬‫קורה‬‫?‬
‫אני צריכה לערוך את העמוד שלי ב-Airbnb‬ ‫אם זה...‬
‫האפליקציה...‬ ‫-אני אוהבת יציאות חירום.‬
‫היא‬‫ מגדיל‬‫ה‬‫ את הערך של... בכמה?‬
‫כן, אז יותר מדי חוקנים זה בהחלט משהו,‬ ‫אתן יודעות?‬
‫היי, זה מרגיש למישהי מכן מוזר?‬
‫אתן יודעות, כאילו לא הייתן בחוץ‬ ‫כבר זמן מה? אולי ממש הרבה זמן?‬
‫לא, עזבתי מיד כשהגעתי.‬ ‫-קר!‬
‫הייתי צריכה לקחת מעיל אחר.‬ ‫-לאן אנחנו הולכות?‬
‫לעזאזל, ‬‫אני אף פעם לא יודעת‬ ‫איזה מעיל לקחת.‬‫ ‬‫זו ממש בעיה בשבילי.‬
‫נדס?‬
‫היי, מה קרה? מה לא בסדר?‬
‫מה לעזאזל?‬
‫היי, מה קרה? מה לא בסדר?‬
‫אס‬‫ת‬‫מה? הייתה לך אס‬‫ת‬‫מה כל הזמן?‬ ‫-מקסין, תזעיקי עזרה.‬
‫היי, ילדת יום הולדת.‬
‫מקסין, ‬‫בואי.‬
‫ליזי?‬
‫בואי נלך.‬ ‫-מה? לאן?‬
‫למעדנייה.‬ ‫-אבל אני לא צריכה כלום‬‫ משם‬‫.‬
‫צריך לקנות א‬‫ספקה‬‫. קץ הימים!‬‫ ‬‫יציאת חירום!‬
‫מה קורה כאן?‬ ‫-מה?‬
‫יש לי יציאת חירום?‬
‫בדיוק הבנתי שאני צריכה‬ ‫יותר אימוני‬‫ ‬‫ג'ירוטוניק.‬
‫אני מרגישה שאפעל טוב בתרחיש אפוקליפטי.‬
‫כן, בטוח, את הבחירה הראשונה.‬
‫יש כאן כל כך הרבה דברים שאפשר לבנות א‬‫י‬‫תם.‬
‫יש עץ. יש מתכת להתיך.‬
‫אני אוהבת את המילה הזו, להתיך.‬
‫אתן חושבות שיש במעדנייה מרווה‬ ‫או עץ אלגום?‬
‫נדס, את בסדר?‬
‫כן‬‫.‬‫ השטח פנוי. בואו.‬
‫אין מקום.‬
‫יש מקום.‬
‫למה אתה אומר את זה?‬ ‫אפילו לא ניסית.‬
‫יש לי תא מטען, לא?‬
‫אתה רואה שיש לי תא מטען?‬
‫אשתך צריכה אולי מעיל?‬
‫הם הולכים לצדקה.‬
‫אני לא מתכוונת להעביר חורף נוסף בעיר הזו.‬
‫את בסדר?‬
‫למה לעזאזל אתה מדבר עם הילדה שלי?‬
‫שים את האבטיחים בתא המטען.‬
‫לך תביא את השאר.‬
‫תודה.‬
‫מה קורה לאנשים?‬
‫לא עשיתי לו כלום.‬
‫אני לא יודעת למה הוא צעק עלי‬‫י‬‫.‬
‫אני לא יודעת, אימא.‬ ‫הוא טעה. את צדקת.‬
‫תודה, נדיה.‬
‫לעולם אל ת‬‫י‬‫תני להם להפריד בינינו, בסדר?‬
‫לעולם לא?‬ ‫-לעולם לא.‬
‫לכי לספר לבוס שלו מה הוא עשה.‬
‫מה?‬
‫לכי תספרי לבוס שלו מה הוא עשה לי.‬
‫זו התחושה שלי לגבי זה.‬
‫אני יודעת שזה מטורף,‬ ‫אבל כאן קניתי את העוף.‬
‫כן.‬ ‫-מה קורה?‬
‫היי, ליזי, מקסין.‬
‫היי.‬ ‫-שלום.‬
‫מי זה?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫חטפתי‬‫ התקף לב‬‫,‬
‫ואז פשוט הפסקתי לנשום.‬‫ ‬‫אולי אס‬‫ת‬‫מה.‬
‫אתה?‬ ‫-כן, גם אני.‬
‫משהו פנימי, כמו ‬‫אי-ספיקת ‬‫כבד או...‬
‫השעה 21:30. יש לנו שעתיים.‬
‫למה הבאת את ליזי ומקסין?‬
‫אנשים נעלמים מהמסיבה עכשיו, בסדר?‬
‫אני מפחדת לעזוב אותן.‬
‫שיט, בגלל זה פאראן לא נמצא כאן.‬
‫רגע, ‬‫מה זה אומר אם אנשים נעלמים?‬
‫הם מפסיקים להתקיים?‬
‫את חושבת שבי נעלמה?‬
‫אין לי מושג.‬
‫ובכן, את זו עם המוח הארבע-ממדי הגדול,‬ ‫נכון?‬
‫איך אתה מכיר את נדיה? מה קורה כאן?‬
‫זה משחק "חפש את המטמון"‬‫ ‬‫הגרוע בכל הזמנים?‬ ‫-‬‫הלוואי.‬
‫אתה תכננת את זה?‬
‫לא.‬
‫ברצינות, מי אתה?‬ ‫-אני חבר של נדיה.‬
‫משהו לא ‬‫בסדר‬‫.‬
‫נדיה.‬
‫האף שלך מדמם.‬
‫את בסדר?‬
‫אני רואה דברים.‬
‫שנלך לבית חולים?‬
‫נדיה, אנחנו מתים שוב.‬
‫אלוהים.‬
‫ליזי, תתקשרי לעזרה.‬
‫אי אפשר להמשיך עם זה.‬
‫את חייבת לפגוש אותי בבית שלי בפעם הבאה,‬ ‫נדיה.‬
‫את חייבת...‬
‫את חייבת לאכול.‬
‫בשלב כלשהו תהיי חייבת לאכול.‬
‫את רוצה ‬‫מרק ‬‫עוף או פטריות?‬
‫אי אפשר להתקיים רק מאבטיח, מתוקה.‬
‫אני לא חושבת, רות.‬
‫שככה יהיה לי טוב,‬‫ אם ‬‫תגידי ‬‫שאת שמנה...‬
‫מרק ‬‫עוף.‬
‫את מתאמנת בנגינה על פסנתר?‬
‫מקס?‬
‫ילדת יום הולדת מתוקה.‬
‫אין כאן אף אחד. אין מסיבה.‬
‫אני המסיבה.‬
‫אנחנו נמצאות בדירה ריקה.‬
‫שאין בה דבר.‬
‫אולי כדאי ‬‫שנעשה אמבטיית חסך חושי‬ ‫או משהו בסגנון.‬
‫זה יכול להתאים ליום הולדת, נכון?‬
‫אני חייבת לתקן את זה.‬
‫בואי איתי.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני כל הזמן רואה את עצמי, אלן.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫אני לא יודעת איך‬‫,‬
‫או למה‬‫,‬
‫אבל עצמי בעבר‬‫,‬
‫הילדה שפעם הייתי‬‫,‬
‫פשוט...‬
‫מופיעה מולי‬‫ כל הזמן‬‫.‬
‫היא נמצאת כאן עכשיו?‬
‫לא.‬
‫אבל בכל פעם שאני רואה אותה, אנחנו מתים.‬
‫אני חושבת שאולי היא...‬
‫אבודה.‬
‫לכודה במקום כלשהו בין העבר וההווה.‬
‫הילדה הקטנה הזו חיה...‬
‫היא חיה ב‬‫תקופה‬‫ ש‬‫בה‬ ‫המצב ‬‫עם‬‫ אימא שלי היה‬‫ לא‬‫...‬
‫לא טוב.‬
‫עשיתי משהו בלתי נסלח ‬‫באותה שנה.‬
‫אז אנחנו ‬‫צריכים ל‬‫תקן את זה.‬
‫זו יכולה להיות התשובה.‬
‫אני לא יודעת איך לעשות את זה‬‫,‬ ‫כי אימא שלי מתה.‬
‫אני יודע.‬
‫מה? לאן אתה הולך?‬
‫אתה לא יכול לעזוב‬‫.‬
‫בשביל מה הקסדה?‬
‫נדיה, אני לא יכול להשאיר כאן את ביאטריס‬
‫ולתת לה להיעלם מבלי שנסדיר הכול.‬
‫וגם את צריכה לעשות זאת.‬
‫מה שזה אומר בשבילך.‬
‫לא.‬
‫תישאר איתי.‬
‫לך תזדיין.‬
‫אולי זה הדבר האחרון שאי פעם תגידי לי.‬
‫ברצינות.‬
‫הפעם, אנחנו ‬‫על‬‫ולים למות ולא לחזור יותר.‬
‫אולי אתאבד רק כדי לדפוק אותך.‬
‫זה מה שאני עשיתי,‬ ‫ותראי לאן זה הוביל אותנו.‬
‫את הב‬‫נ‬‫אדם הכי אנוכי שאי פעם פגשתי.‬
‫תודה ששינית את חיי.‬
‫קשה לשנות את החיים.‬
‫אתה חי. התקשרתי אליך אולי 50 פעמים אתמול.‬
‫תי‬‫כנס.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר, בהתחשב בנסיבות.‬
‫למה אתה חובש קסדה?‬
‫בי, אנחנו צריכים לדבר.‬
‫בסדר.‬
‫נדיה.‬
‫עשיתי דבר נורא, רות.‬
‫לא יכולת להחזיר את המעיל‬‫?‬
‫לא, אני נטשתי את אימא.‬
‫תנעלי את הדלת אחרי‬‫י‬‫ך.‬ ‫יש מישהו חשוד שמסתובב בשכונה.‬
‫נעלתי את הדלת.‬
‫מה קורה, בייבי?‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫במובן האמיתי ביותר.‬
‫ואני יודע על מייק.‬
‫אני יודע איך זה התחיל ולמה.‬
‫אני רוצה שתהיי...‬
‫פשוט תהיי מי שאת.‬
‫לא ידעתי איך לספר לך.‬
‫ידעת‬‫.‬
‫את סיפרת‬‫ לי‬‫. פשוט לא הקשבתי.‬
‫סיפרת לי בכל פעם ששאלתי מה לא בסדר,‬ ‫וענית "כלום."‬
‫בכל פעם שנגעתי בך,‬‫ ו‬‫התרחקת ממני.‬
‫לא משנה עד כמה אנחנו חושבים‬ ‫שאנו מתעתעים באנשים, הגוף שלנו...‬
‫הוא לא יודע לשקר כמו שהתודעה שלנו יודעת.‬
‫כן.‬
‫שלי הפסיקה לשקר מזמן.‬
‫במשך שנים, אני חש ריקנות.‬
‫את יודעת, חשבתי שאם...‬
‫אם אעבוד מספיק קשה, אם...‬
‫אמשיך להקדיש זמן,‬
‫ואם אתעלם ואעשה הכול כמו שצריך...‬
‫ההרגשה הכואבת, המכרסמת‬‫ ‬‫של כישלון מוחלט‬
‫פשוט תיעלם.‬
‫אני יודעת.‬
‫ועכשיו אני תקוע עם גוף שבור‬
‫ו‬‫בעולם ש...‬
‫מתפרק לגורמים, פשוטו כמשמעו‬‫,‬
‫ותודעה ש...‬
‫תודעה שרוצה להרוג אותי.‬
‫קיבלת עזרה, נכון?‬
‫כן.‬
‫הרשיתי למישה‬‫י‬‫ לעזור לי.‬
‫למי?‬
‫אני רק רוצה להגיד לך‬‫,‬
‫לפני ‬‫שכל זה ‬‫נגמר‬‫...‬
‫אני הרגתי אותה.‬
‫בחרתי בדרך הקלה.‬
‫איזו דרך קלה?‬
‫אמרתי לעובדת הסוציאלית שאני רוצה לגור איתך‬
‫ולא איתה,‬
‫ואז היא מתה בתוך שנה.‬
‫את לא הבנת את זה נכון.‬
‫את אמרת שאת רוצה לחיות עם אימא שלך‬
‫בדיוק כפי שהיא אמרה לך להגיד,‬ ‫אבל זה פשוט לא יכל לקרות.‬
‫אף אחד לא יכל להרשות לזה להימשך.‬
‫אני לא חושבת שזה משנה.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫לא משנה מה אמרתי,‬‫ ‬‫אני רציתי לחיות איתך.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫את היית...‬
‫זרע קטן שנשתל ‬‫בחשכה,‬ ‫ונאבק כדי לפרוץ החוצה לאור.‬
‫את רצית לחיות.‬
‫זה הדבר היפה ביותר בעולם.‬
‫עדיין יש לך את זה בתוכך?‬
‫נדיה...‬
‫אני מסתכלת עליך עכשיו‬‫,‬
‫רודפת אחר המוות‬‫ בכל פינה,‬‫ ו...‬
‫מתוקה‬‫,‬
‫איפה החלק הנפלא בתוכך‬
‫שהשתוקק‬‫ ‬‫להיות חלק מהעולם הזה?‬
‫אכין לך תה.‬
‫לנורה.‬
‫תפסיקי עם זה. היא שומעת אותך.‬
‫היא שומעת הכול.‬
‫טוב‬‫.‬‫ שתשמע גם את זה.‬
‫יש כאן ילדה!‬
‫את לא האימא שלה.‬
‫אימא שלה רק ממשיכה להרוס הכול!‬
‫לנורה.‬
‫- אמילי בת הירח החדש -‬
‫לנורה, בחייך.‬
‫אני לא יודעת למה אני חיה.‬
‫תקשיבי. כוח החיים שלך חזק.‬
‫אני לא יודעת איך שרדת את כל השנים האלה,‬ ‫אבל הצלחת.‬
‫אמילי.‬
‫מי זו אמילי?‬ ‫-הספר.‬
‫כוח החיים!‬
‫- אמילי בת הירח החדש -‬
‫את יודעת שזה נכתב על ידי אותה סופרת‬ ‫שכתבה את "האסופית"?‬
‫את יודעת מה שמעתי?‬
‫היא מתה ממנת יתר. אני יודעת.‬
‫התכוונתי להגיד שהרוח שלה רודפת בית‬ ‫באי ‬‫פרינס ‬‫אדוארד.‬
‫אני אוהבת אותך, רותי.‬
‫אני אוהבת אותך‬‫,‬
‫ונתראה בפעם הבאה, רותי.‬
‫שיט.‬
‫שכחתי שהוא בא.‬
‫היי, זה בסדר, בי.‬
‫אני לא רוצה שתפגוש אותו עדיין.‬
‫כבר התמודדתי איתו‬ ‫כל כך הרבה פעמים. זה בסדר.‬
‫הנה היא.‬
‫היי, באתי הכי מהר שיכולתי.‬‫ ‬‫את בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-נאלצתי‬‫ להביא אותו.‬‫ ‬‫מצטער. מקווה שזה בסדר.‬
‫בטח שזה בסדר.‬
‫היי, אדסון.‬
‫מה שלומך‬‫,‬‫ חמודי?‬ ‫-בבקשה.‬
‫הוא כל כך חמוד.‬
‫זה אלן.‬
‫הוא בסדר.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היא דאגה לך מאוד אתמול.‬ ‫היא התקשרה אלי‬‫י‬‫ המון.‬
‫היא כבר לא צריכה לדאוג לי יותר.‬
‫אלוהים, אלן, האף שלך מדמם.‬
‫מה?‬
‫חכה, ‬‫אביא לך משהו.‬
‫לא, זה בסדר. אני בסדר.‬
‫לא, אל תדבר שטויות.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫חכה רגע. אני אביא לך.‬
‫אתה הולך?‬
‫איפה אבא שלך?‬
‫הוא מאחר.‬
‫בסדר, או שאולי הוא נעלם.‬
‫את מכירה את האישה הזו?‬ ‫-היא לא מכירה.‬
‫היא הייתה ‬‫ה‬‫חברה של אבא שלי.‬
‫כן.‬
‫בסדר...‬
‫אני רוצה לתת לך משהו.‬‫ ‬‫זו לא באמת מתנה.‬
‫זה יותר משהו ‬‫שמשותף לשתינו.‬
‫בסדר.‬
‫אמילי היא הגיבורה.‬
‫תודה.‬
‫בבקשה.‬
‫את חולה?‬
‫היא עדיין בתוכך.‬
‫אימא‬‫?‬
‫את מוכנה לתת לה למות?‬
‫היום נצא לחופשי.‬
‫אלוהים.‬
‫שמישהו יתקשר לעזרה. היא גוססת!‬
‫תרגום כתוביות: זיו בן יעיש‬