UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Trebuie să fiu sinceră.
Dacă inventam iadul, așa ar arăta.
Iadul...
Serios? Eu cred că e curat.
Nu locul. Toată situația asta.
Nu e așa rău.
Viețile noastre depind de celălalt pentru eternitate?
E cel mai urât coșmar al meu.
Alan.
Hai.
Nu, nu e vina ta.
Nu vreau să fiu atașată de nimeni.
Vreau să mențin măcar iluzia liberului arbitru, știi?
Futu-i!
N-am simțit asta.
Îmi pare rău.
Trebuia să fiu sigură că nu suntem aceeași persoană.
Voiam să exclud asta.
- Nu suntem. - Bine.
Ai încercat deja.
Da. Ai dreptate.
Dacă nu e asta, ce ar putea fi?
RUSSIAN DOLL
Trei surori.
Fără surori. Niciun frate.
- Părinții tăi trăiesc? - Da, ai tăi?
Ce este, colon iritabil?
Uau.
Deschizi o firmă de detergenți?
Ți-a căzut scrum pe masă.
Omule, calmează-te, da? Se resetează când murim.
Poți să nu-mi atingi lucrurile?
- Le-am organizat. - Fir-ar să fie.
...într-un mod exact.
Îl joci?
Nu de când s-a lansat. E groaznic.
E unul din primele jocuri la care am lucrat.
Avem asta în comun. Tu l-ai creat. Eu l-am jucat.
Tu și orice alt tip între 18 și 35 de ani.
- De ce crezi că-i nasol? - E imposibil.
Șase luni am încercat să ies din camera cu șerpi
și am realizat că creatorul nu l-a jucat.
- Să-ți spun ceva. Tu? - Da?
Crezi că nu mi-am jucat propriul joc?
Pariez cu viața.
Nu înseamnă mult în circumstanțele astea.
Ai creat un joc imposibil cu un singur personaj
care trebuie să rezolve totul singură.
E stupid.
Uită--te și învață.
Poftim.
Nenorocito.
Îți spun...
că trucul e să găsești un păstrător al labirintului.
E bazată pe Tatum O'Neal în Paper Moon, cu tunsoarea mea.
Se numește ou de paște.
Ai grijă.
Mea culpa, e mai greu decât îmi aminteam.
- Poți să fumezi afară? - Dacă fumez afară, poți muri.
Dacă mor eu, mori și tu. Deci, cu plăcere, da?
Nu fi așa crispat, omule.
Cum ai murit?
Strivit în trafic.
Am alunecat la duș.
Electrocutat în cadă.
Canal deschis.
Da, dar prima oară? Cum ai murit prima oară?
Nu știu. Nu-mi amintesc.
Cum adică? Îmi amintesc prima oară.
M-a lovit mașina.
Îmi amintesc doar că eram în baie
și retrăiam aceeași zi.
Nu--ți amintești prima oară?
E posibil ca prima moarte să fi început totul.
De ce?
Poate că nu, dar...
sincer, e singurul factor necunoscut.
Fereastra Johari.
E o necunoscută cunoscută.
O să-ți activăm memoria.
Stai, cum?
Din fericire, știu un profesionist.
Dragă, nu așa lucrez eu.
Văd pacienții ani întregi înainte să încerc EMDR.
Da. O... O hipnoză.
Sau nu știu, ayahuasca?
Ascultă.
Sunt terapeut, nu șaman.
Vreți un ceai?
Nu. Fără ceai.
Ruth, ai o scurgere de gaze.
Da? Anunț eu cât ești în consultație.
- Nu-ți da ochii peste cap. - Nu.
Eu... nu.
N-am nevoie de terapeut, și nu te supăra, dar...
Mă tem că voi fi considerat nebun.
- E-n regulă. - Nu.
Nu folosim acel cuvânt aici.
Ți-a povestit Nadia de mama ei?
Și începem.
Mama Nadiei era genială,
- ...exact ca Nadia. - Ochi peste cap.
Dar se fixa pe lucruri mărunte și...
citise undeva că movul e culoarea chakrei vindecării,
deci a purtat doar mov un an întreg.
Și... oglinzile.
Să nu încep cu oglinzile.
Într-o zi, le-a spart.
Când am venit s-o duc pe Nadia la școală,
oglinzile dispăruseră
și era sticlă peste tot.
Cred că aveai cioburi în păr.
Și am terminat.
- N-a fost așa rău. - Ba da.
- Eram acolo. - Și eu.
De ce oglinzi?
Reflecția.
Dovada existenței.
Încă o pereche de ochi.
De aceea terapeuții sunt importanți.
Fără ei, nu suntem naratori de încredere a propriilor povești.
Bine, o să... Încerc de data asta.
Am greșit. Accept, dar trebuie să aflăm cum ai murit.
Am zis că nu va merge și mă tem de terapie.
De parcă ai spune că te temi de păianjeni
și aș spune: „Poftim niște păianjeni.”
Ruth nu e un păianjen. Seamănă cu o călugăriță,
și, fiind alergică la albine,
consider reconfortant.
Ciudat. Și eu sunt alergic.
Serios? Acum o să dăm de albine.
Bine, un plan nou. Ascultă-mă.
Dacă petrec noaptea cu tine?
Recreăm ce ai făcut prima oară.
Poate văd ceva ce tu nu vezi.
Nu înțelegi.
Tu îți retrăiești petrecerea cu...
oameni grozavi pe care nu-i placi.
Eu îmi retrăiesc cea mai urâtă noapte din viață.
Nu vreau să vezi.
Alan, am văzut multe căcaturi.
Orice s-a întâmplat...
n-o să mă surprinzi. Promit.
Haide.
Bine, ce faci întâi?
Prima oară când am trăit asta,
nu știa că vorbea la telefon înainte să intru, deci...
să așteptăm să termine.
Sper că n-o să mă ceară.
Voiam s-o cer în căsătorie în seara originală.
N-am auzit asta.
...să-l fac să înțeleagă, dar nu pare...
Vorbește cu unul, Mike.
Cu care m-a înșelat? De la petrecere? Nesimțitul?
Un alb pseudo-intelectual?
- Amicul lui Maxine. - Bine, pa.
- Ea e Beatrice. - Alan. Cine e?
Eu... Ne-am întâlnit pe stradă.
Am nevoie la baie. E în regulă?
- Da. - Mersi. Am o vezică minusculă.
Repede. Ai cremă de brânză?
Cine mănâncă cremă de brânză?
Așa îmi mențin silueta.
- Baia e acolo. - Mersi.
Cine naiba e aia?
Poveste lungă. Mă ajută cu ceva.
Credeam că plecăm?
Știm că nu se va întâmpla,
așa că hai să terminăm.
Știu că trebuie să plecăm azi,
dar m-am gândit la relația noastră.
Suntem împreună din copilărie și...
ești cel mai bun prieten al meu.
Dacă sunt sinceră... nu asta vreau.
Vreau mai mult.
Să fac greșeli. Să-mi iau diploma.
Vreau să fac multe și tu vrei să rămâi la fel.
Te iubesc, dar...
Mă ocup de asta, de tine, de nouă ani și...
am realizat că-mi fac griji pentru tine...
și mă ocup de noi și a devenit o slujbă.
Și am deja o slujbă.
Ai o slujbă?
Da.
Lucrez la doctoratul meu în literatură.
Aia e complet inutil.
Îmi pare rău. Am venit
să-ți spun că biscuiții ăștia fără gluten sunt bestiali.
Cine te crezi?
Înțeleg. Crezi că găsești unul mai bun.
Interesant, fiindcă eu cred că Alan
nu e de nasul tău.
Nu te-a întrebat nimeni.
De unde ai arta asta?
E toată de la Urban Outfitters sau doar câteva?
Cine e femeia asta?
Am terminat?
Bine, grozav. Haide.
Păstrează biscuiții.
Tipul ăsta
poate menține o erecție cum puțini pot, da?
O să ratezi toate astea, meditează la asta.
Stupid.
Știu că nu-și va aminti, dar a fost grozav.
A fost grozav. Ai fost uimitoare. Mersi.
Știi ce? Am fost uimitoare.
Îți spun. Eu nu iau apărarea nimănui,
dar mă simt ca Rocky acum.
Fiindcă e așa grozav de fiecare dată.
Târfa asta ți-a tras-o, și acum, i-ai tras-o tu.
Da, mulțumesc.
Cu plăcere.
Bine, apoi ce s-a întâmplat?
Deci, cam atât de beat erai?
Eram mult mai beat. Nici nu mai știu cât de beat.
Înțeleg.
Hei, barmaniță.
- Bună. Mai beți, te rog. - Poftim.
- Mersi, grozav. - Da.
Știam că e nefericită.
Nu știu de ce am crezut că-i o idee bună s-o cer.
Uneori, rugăciunile sunt cele mai bune.
Ai fost căsătorită, logodită?
Știi, m-am gândit la asta,
dar realizez că e un instinct de bază
pentru fraieri și mediocri.
Așa că trec peste asta. Nu cred că e pentru mine.
Eu voi fi singură.
Nu mulți ar putea trece prin ce trecem noi.
Ce frumos.
Asta. Era al mamei.
E un krugerrand. Știi ce-i aia?
Pot... Nu, sigur că nu.
E un bulion de aur sud-african.
E cam 1,500 de dolari o uncie.
Tare.
Ți-am zis că bunicii mei au supraviețuit Holocaustului?
Nu, abia ne-am cunoscut. Îmi pare rău...
Nu e vina ta.
Bine, după război,
oamenilor le era frică să-și bage banii la bancă,
așa că bunicii mei au luat 150 de chestii de-astea
iar mama mea, fiindcă e de pomină,
i-a cheltuit pe toți, mai puțin ăsta.
Cât înseamnă 150...
Prețul aurului oscilează, dar...
dacă ghicesc,
e 152,780.86 de dolari.
Da.
Știu, și de ce? Era fondul meu pentru facultate.
Dar am un colier frumos, nu? Deci...
- Mama ta pare... - Grozavă.
Ce s-a întâmplat după aceea?
Încerc. e neclar.
Ști ce? Nu te strofoca.
Adică, e doar eternitatea.
Hei.
De ce sunt doar eu interogat?
Și tu ești implicată, deci contează.
Miezul nopții? Unde erai?
Mă ocupam de treburi.
- Promiți că n-o iei razna? - Da.
Mi-o trăgeam cu Mike.
Beatrice Mike?
Da. Care-s șansele? Ea te înșală, el o înșală.
Ipso facto, toți i-am tras-o lui Beatrice.
Tu cel mai mult, sigur, dar ca un sex în grup.
Ca o adunătură.
- Ia-i tras-o lui Mike? - Și începem.
Bine.
Știi ce? Nu e vorba de prima moarte a mea.
Fiindcă ți-o trăgeai cu irlandezul...
cu pescarul ăla irlandez și roșcat.
Bine, omule.
În primul rând, are mâini foarte moi,
n-a muncit o zi în viața lui,
cu atât mai puțin pescuit.
Iar sexul a fost mediocru în cel mai bun caz.
Mediu, știi? Și n-a putut declanșa
un multivers ce sfida lumea
și o rupea în două, da?
Mai ușor. Bukowski nu te avantajează.
Pot să ți-o trag mai bine ca Mike.
Cineva a predat ștafeta direct în păsărica mea.
Hai să vedem.
Vrei să vezi cum și-o trage un roșcat?
La naiba că da.
Spune-mi Beatrice.
Beatrice.
Te înșel.
Dar mi-o tragi oricum. Și o să mă iei de nevastă.
Mi-aș trage-o cu orice.
Mi-aș trage-o...
cu pizza.
- Unde ai plecat? - Pizza și tot.
- Hai. Roluri. Nu leșina. - Sunt Mike. Da, sunt Mike.
- Mike grăsanul. O să mi-o trag bine. - Bine.
- Da, tu... Vrei să ne-o tragem? - Da.
Da.
Șobolani nenorociți.
Hei, Horse.
Bună, omule.
Nadia.
Eu sunt. Prietena ta. M-ai tuns.
Nu te cunosc.
Bine, calmează-te. Ce mărime porți?
Cum adică?
- Hai cu mine. - Bine.
Unde naiba mergem?
Am plante.
Prefer relații de amiciție în locul celor apropiate
și străinii mai presus de toate, fiindcă umanitatea e nenorocită.
Aveam un partener de afaceri în anii '90 când cream Dark Web-ul.
A fost arestat fiindcă era o scamatorie și guvernul e o scamatorie.
Când am văzut că e o prostie, am renunțat de tot.
De unde știi că ești real?
Crezi că avem nevoie de oameni ca martori?
Sunt aici.
Așa știi.
Mă bucur că am pierdut tot.
Tehnologia, criptovaluta...
Sunt prostii.
N-ai nevoie de așa ceva.
Cu cât aduni lucruri...
cu atât ocupi mai mult spațiu.
Oamenii nu mă pot identifica fiindcă...
nu-și amintesc de mine.
Sunt o umbră.
Cred că și eu sunt o umbră.
E aur adevărat?
- De ce? - E prea greu.
Data viitoare, ia o pungă.
- Bună. - Bună.
Cum merge romanul?
Nu pot scrie dialog. Parcă nu știu cum vorbesc oamenii.
E ca înghițitul.
Dacă te gândești, n-o mai poți face.
Acum mă gândesc și nu pot.
Îl știi pe Alan. A fost aici în seara aia.
- Care seară? - Alan Zaveri, îl cunoști?
Suntem prieteni.
Am lucrat la o fabrică în Alaska.
Poftim?
Glumesc. Eram în Alpha Delta în facultate.
Dar faza cu fabrica e bună. O bag în romanul meu.
Cât despre prietenul meu, păstrează restul.
- Mersi, Ferran. - O seară frumoasă.
Alan. Ghici ce, omule?
Ne-am văzut în seara primei morți.
Unde ai fost?
N-am realizat că vine Howard Hughes.
Mi-ai cotrobăit prin lucruri?
Nu știam unde ești și nu-mi găseam pantofii.
Îi căutam și apoi... Am luat-o razna.
- Deci ai cotrobăit? - Am făcut curat.
Curat?
Am găsit astea sub patul tău.
Te-ai gândit că erau sub pat
fiindcă le voiam sub pat?
Se va reseta, cum ai spus. O să fie totul cum le-ai lăsat.
Să te ia dracu' fiindcă ai cotrobăit. Fiindcă le-ai atins.
Să te ia dracu' fiindcă ești bou.
- Ieși afară. - Îmi pare rău.
Avem nevoie unul de altul. Eu de tine, tu de mine.
M-am bâlbâit?
- N-am pantofi, Nadia. - Ieși naibii afară!
- Scuze. - Ieși din casa mea!
Doamne!
Să văd pozele alea vechi cu mine și mama...
m-a dat peste cap, Ruth.
Mama, când încerca să obțină marca înregistrată Betty Boop,
avea compania de licențiere.
Erau prosoape Betty Boop, ceasuri de perete și de mână cu Betty Boop.
- Ce era aia? - Dragă, trebuie s-o ierți.
Nu vrei să treci peste asta?
Știi ce, Ruth? Serios...
Umanitatea... e supraevaluată, nu?
Avem nevoie de oameni.
Oamenii sunt niște gunoaie.
- Atunci iartă-i. - Doamne.
Asta fac eu cu tine.
Doar... încearcă cândva.
Da. Chag sameach.
Ai o scurgere de gaze.
N-au carne deloc.
Gâtul.
- Sărbătorito, te distrezi? - Unde este?
- Ce? - Oglinda din baie.
Ce oglindă? N-a fost nicio oglindă în baia aia.
Promovează narcisismul... și risipa...
și frumusețea complexului industrial.
A. ZAVERI
Alan!
Alan, hai. Deschide ușa!
Hai, omule.
Eu...
Nu pot lua lucrurile ușor...
- Nu sun oglinzi, Alan. - Nu sunt, știu.
Știu. Am pățit-o.
Ce se întâmplă? De ce dispar?
Nu știu.
Îmi pare rău că am țipat la tine când încercai să fii amabil, da?
Nu vreau să fac asta singură.
Și mie îmi pare rău.
Vreau să-ți spun ceva. Eu...
Mi-am amintit.
Alan, e-n regulă. Știi...
Nu, ascultă. Mi-am amintit prima moarte.
M-am aruncat de pe o clădire.
M-am sinucis.
Te rog vino și salvează-mă
Spune-mi ce are creierul meu
Fiindcă se pare că l-am pierdut
Fiindcă mă tem de lumină
Da, știi ce vreau să spun
Și nu pot dormi singur noaptea
Da, știi ce spun
Fiindcă mă tem de lumină
Da, știi ce spun
Fiindcă nu pot dormi singur
Da, știi ce spun
Subtitrare: Roxana Chiper