‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫שיבולת.‬
‫מה זה לעזאזל הדבר הזה?‬
‫- יום שני, 11:30 - סק‬‫י‬‫ר‬‫ת‬‫ קוד -‬
‫פאק.‬
‫היי, נמו.‬
‫זו המקקית.‬
‫"בגיל 87, דולורס הוארטה‬ ‫היא פעילה ותיקה וסמל לזכויות אדם.‬
‫היא התחיל‬‫ה‬‫ את תנועת פועלי החווה‬ ‫ביחד עם סזאר צ'אבז‬
‫בזמן שגידלה 11 ילדים בכוחות עצמה."‬ ‫אני אוהבת את זה.‬
‫זה סוג של ברכה קולית בחסות ויקיפדיה?‬
‫לא, אני ‬‫ממש ‬‫קוראת מאמר מעיתון‬‫ מודפס‬‫.‬
‫פראי.‬
‫מאמינה על האישה הזו, הוארטה? 11 ילדים.‬
‫אני לא מצליחה ללדת אפילו אחד.‬ ‫התגרשה פעמיים.‬
‫לא התגרשתי אפילו פעם.‬
‫מקס, אם זה מנחם אותך,‬ ‫אני מבטיחה שתתגרשי מתישהו.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫לאן השיחה הזו הולכת?‬
‫הרהורים על החיים שלי‬‫ ‬‫ועל הבחירות שעשיתי.‬
‫מצטערת על אתמול בלילה.‬
‫לא הייתי בסדר.‬
‫בישול משמח אותי מאוד,‬ ‫אבל זה משנה את האישיות שלי.‬
‫אני סולחת לך, מקסין‬‫,‬
‫ו‬‫את מארחת מדהימה.‬
‫מה שאני באמת צריכה לדעת זה...‬
‫כן?‬
‫מאיפה קיבלת את הג'וינט הישראלי?‬
‫וורדוג.‬
‫הוא מוכר עכשיו?‬‫ ‬‫חשבתי שהוא בדיוק‬ ‫קנה בר ברחוב 7 ‬‫פינת ‬‫B.‬
‫טוב, הוא לא בדיוק מוכר...‬
‫זו הסיבה שהוא מסרב לומר,‬ ‫את יודעת, שהוא כן.‬
‫הוא אדם מאוד פרטי.‬
‫הוא עדיין במספר 917?‬ ‫-כן.‬
‫את מתכוונת להגיד לי מה קורה?‬
‫הייתי אומרת‬‫,‬
‫אבל אני חושבת ש‬‫אם אסביר את זה,‬ ‫זה יגרום ל‬‫שתי‬‫נו לדימום מוחי.‬
‫את יודעת, חברים שלך לא יכולים לעזור לך‬ ‫אם לא תאפשרי להם,‬
‫כמו שכבר אמרתי בעבר.‬ ‫-‬‫אני יודעת.‬
‫אני חייבת ללכת, מקס. נדבר אח"כ.‬
‫ביי.‬
‫הנה ‬‫את‬‫.‬
‫עשרים ושלוש, ארבע עשרה.‬
‫ועשרים ואחת...‬
‫לא! עשרים ושתיים.‬
‫ו‬‫אתה רוצה לדעת למה 22?‬ ‫-למה?‬
‫כי לפני 22 שנים‬‫, ‬‫סבתא שלי מתה.‬
‫זה לא היה פתאומי.‬
‫אהלן קאמיל, ‬‫כיף חאלק‬‫?‬
‫יכול להיות יותר טוב, נדיה. ‬‫ואת‬‫?‬
‫תודה לאל!‬
‫חולצה יפה.‬ ‫-תודה.‬
‫זה היה... כולרה זו מחלה ‬‫קשה,‬
‫ו‬‫זו ‬‫דרך נוראית למות.‬
‫לרוב, לא קטלנית.‬
‫היי, פאראן, מה שלום החבר שלך‬ ‫שהיה כאן אתמול בערב‬
‫שנראה שבור?‬
‫מי?‬ ‫-לא יודעת. לא ממש ראיתי טוב.‬
‫הוא היה שיכור. נראה קצת נסער.‬
‫סלחי לי.‬ ‫-סלחתי.‬
‫אני לא יודע על מה את מדברת‬‫, נדיה‬‫.‬ ‫היה שקט כאן אתמול בערב.‬
‫לא, נכנס איזה בחור. חבר שלך.‬ ‫הפיל קצת דברים.‬
‫את רואה שמישהו אחר עומד כאן.‬
‫כן.‬
‫היי, וורדוג.‬
‫היי, זו נדיה וולווקוב.‬
‫תקשיב‬‫,‬‫ בנאדם. אני יודעת שימי שני‬ ‫הם כמו שבתות בשבילך,‬
‫אבל אני ממש צריכה שתחזור אלי‬‫י‬‫.‬
‫זה חשוב, בסדר?‬
‫תודה.‬
‫- לג'ון: יצא לך לעשן מהג'וינטים של מקסין‬ ‫אתמול במסיבה שלי? סקרנית, רציתי לשאול‬‫.‬‫ -‬
‫- ‬‫וגם היי.‬‫ -‬
‫היא מנסה להתקשר לאימא שלי‬ ‫כדי לגלות מה עוד.‬
‫אבל מה שהיא לא יודעת‬ ‫זה שאימא שלי אוהבת אותי.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫טוב, בואו נתחיל בסק‬‫ירה‬‫.‬
‫דרק, עבודה מעולה.‬
‫צ'אד, שיחקת אותה.‬
‫נדיה...‬
‫מצאנו באג בקוד שלך.‬
‫אז...‬ ‫-אפשר?‬
‫כן, קחי את הזמן.‬
‫בוב השאיר כאן טעות.‬ ‫-באמת?‬
‫כן, ‬‫לכן זה לא פועל.‬ ‫חכו רגע. אני אתקן את זה.‬
‫תראי, את לא צריכה לעשות את זה עכשיו, נדיה.‬
‫אפשר לעשות זה בכל זמן אחר, בסדר?‬
‫אז למה לא עכשיו?‬
‫אתם יודעים, החיים קצרים, חיה את הרגע‬ ‫וכל זה, נכון?‬
‫פיל?‬ ‫-כן?‬
‫בסדר.‬
‫זה אמור לפתור את זה. בבקשה.‬
‫מעולה.‬ ‫בסדר, אחלה. תודה, נדיה.‬
‫אז הבא בתור הוא צ'אד.‬ ‫צ'אד, מה הכנת לנו היום?‬
‫זה סוחר הסמים שלי. אני חייבת לענות.‬
‫אני כבר חוזרת.‬
‫נדיה.‬ ‫-היי.‬
‫עבר יותר מדי זמן.‬ ‫-היי, בנאדם.‬
‫מה שלומך?‬
‫יכול להיות יותר טוב.‬
‫מריח כאן כמו ג'ורג' פלימפטון‬ ‫אחרי שבוע של קרחנה.‬
‫סיכון מקצועי, אני חושש.‬
‫המקום נראה טוב, נכון?‬ ‫יש אפילו חדר סודי עם סיסמה.‬
‫אחלה. תקשיב, וורדוג.‬ ‫-בסדר, אם אני מוכרח.‬
‫הסיסמה היא "חולית של חודורובסקי".‬
‫חנון.‬
‫תקשיב, הג'וינטים האלה שמכרת למקסין...‬
‫הישראליים?‬ ‫-כן.‬
‫גלגלתי אותם בעצמי. נהנית?‬
‫הם מכילים משהו נוסף?‬
‫אני מתכוונת,‬ ‫משהו שיכול לגרום לחוויה פסיכדלית?‬
‫רק קוקאין.‬ ‫-מהספק הרגיל שלך?‬
‫האמת שלא, מבחור חדש.‬
‫מי?‬ ‫-בקשר למה זה, נדיה?‬
‫מי אוהב סמים יותר ממני?‬
‫ממך? אף אחד.‬
‫מי אוהב אורגיות יותר ממך?‬
‫הבחור הזה.‬ ‫-אתה.‬
‫ועדיין, הנה אני.‬
‫ניסיתי כמעט כל סם אפשרי,‬ ‫ואני לא מסוגלת לחשוב על דבר‬
‫שיכול לגרום למשבר שאני נמצאת בו כרגע.‬
‫אבל אם זה לא הסמים, זו אני, אז...‬
‫כן.‬ ‫-‬‫"‬‫כן‬‫"‬‫?‬
‫ככה את עונה לשיחות עכשיו?‬
‫אני קצת עסוקה. מה קורה?‬
‫את שלחת לי הודעה.‬
‫נכון.‬
‫קרה לך משהו מוזר אתמול בלילה?‬
‫כן, הלכתי למסיבת יום הולדת‬ ‫ואורחת הכבוד לא הייתה שם.‬
‫תראה, אני חושבת שמקסין הגניבה לי‬ ‫משהו מוזר אתמול בערב,‬
‫ואני לא יודעת איך להסביר לך, לה,‬
‫או לכל מי שבאמת אכפת לו ממני‬
‫שאני חווה משהו ממש מפחיד‬‫,‬
‫שאני מתה מפחד,‬
‫שאני מפקפקת בשפיות שלי‬‫,‬
‫ו‬‫שאולי אני אפילו מתה.‬
‫הלו?‬
‫אתה עדיין שם?‬
‫כן, רק מנסה להבין איפה בדיוק‬ ‫אני נכנס בכל הסיפור הזה.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אולי...‬
‫תעזור לי‬‫?‬
‫את יודעת מה? ‬‫אני ‬‫יכול לוותר על הפגישה הזו‬ ‫ולבוא לפגוש אותך,‬
‫אבל הניסיון לימד אותי שבכל פעם‬ ‫שאני בא עם רצון לעזור,‬
‫את עוזבת מהר יותר משעזבת את המסיבה.‬
‫אז אם אבוא לשם,‬‫ ‬‫את בכלל תהיי שם?‬
‫בסדר. אתה יודע מה?‬ ‫תעשה לי טובה, ג'ון. בסדר?‬
‫פשוט תתחיל לזיין אחרות, בסדר?‬
‫עברו כבר שישה חודשים.‬
‫היי, אני מזיין הרבה אחרות!‬
‫באמת? אאמין לזה‬‫ ‬‫כשאראה את זה קורה.‬
‫פאק.‬
‫שיט.‬
‫ילדת יום הולדת מתוקה, את נהנית?‬
‫נד? נמו? נדיה?‬
‫חולית של חודורובסקי.‬
‫נדיה, וואו. הרבה זמן לא התראינו.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫מה יש בזה?‬
‫בג'וינטים הישראליים?‬
‫דוקטור ‬‫דניאל עזר לי להכין אותם כמתנה.‬
‫בסדר. מאיפה הקוקאין הזה?‬
‫זה לא קוק.‬ ‫-זה לא?‬
‫אוקיי, גילוי מלא.‬
‫עבדתי על משהו חדש‬ ‫שיעזור לאנשים להתמודד עם דיכאון.‬
‫אבל זה רק ספיישל K סטנדרטי.‬ ‫-קטמין?‬
‫זה ממש מצליח ועוזר לאנשים.‬
‫חולי סרטן במיוחד מגיבים אליו היטב‬
‫כתרופה פורצת דרך נגד דיכאון.‬
‫זה מעולה. אתה יודע,‬ ‫אני שמחה בשביל חולי הסרטן האלה,‬
‫אבל זו לא היית מסיבת סרטן.‬
‫ועכשיו, אני ממשיכה למות‬ ‫ולחיות מחדש את אותו ערב.‬
‫זה כואב?‬ ‫-נראה שאת בסדר.‬
‫כן, אני לא בסדר, טוב?‬
‫תראו את זה‬‫. שברתי אצבע‬‫.‬
‫בסדר? זה השאיר סימן.‬
‫אז מתתי. חזרתי.‬
‫זה לא שם.‬
‫יש היסטוריה של מחלות נפש במשפחה שלך?‬
‫זה לא זה.‬ ‫-אני שואל רק בגלל ש...‬
‫לא‬‫,‬‫ זו לא אני. מבין‬‫?‬ ‫לא יכול להיות שזו אני.‬
‫אז למעשה,‬ ‫זה חייב להיות הקטמין המחורבן שלך.‬
‫הבנת? תודה.‬
‫מצטערת שאני צועקת.‬
‫עובר עלי לילה מאוד קשה ואינסופי.‬
‫אנחנו צריכים לחזור בשבילך.‬
‫למה?‬ ‫-לא, בוא נלך משם.‬
‫זה הבחור שדיברתי עליו.‬
‫פאראן? זה החבר שלך!‬
‫שוב?‬
‫הדברים האלה הם סכנה!‬
‫ילדת יום הולדת מתוקה!‬ ‫-אל תציעי לי את זה.‬
‫נדס, מה לעזאזל?‬
‫זה עם קטמין ‬‫סרטן‬‫ של משוגע‬‫ים‬‫.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫וורדוג וד''ר דניאל אמרו לי.‬
‫איך ידעת שוורדוג הסוחר שלי‬‫ עכשיו‬‫?‬
‫מי זה ד''ר דניאל?‬‫ ‬‫אפילו לא ניסית את זה.‬
‫אני יוצאת מכאן.‬
‫באמת לא בא לי על זה, בסדר?‬
‫פאק!‬
‫ילדת יום הולדת מתוקה.‬ ‫-למה את עושה לי את זה?‬
‫"‬‫יום הולדת שמח‬
‫יום הולדת..."‬
‫זהירות.‬
‫פאק!‬
‫ילדת יום הולדת מתוקה.‬
‫זו איזו פנטזיה חולנית?‬
‫כדאי לי לעשות פוני?‬
‫זה כמו הסרט "המשחק".‬
‫אני מייקל דאגלס!‬
‫זה הולך טוב.‬
‫פאק!‬
‫ילדת יום הולדת.‬ ‫-תראי, יש לי משהו יותר חשוב, בסדר?‬
‫אני חייבת להבין איך לרדת במדרגות.‬
‫אז... את לא רוצה עוף?‬
‫אל תתקרבו אלי‬‫י‬‫!‬‫ ‬‫אני יורדת במדרגות!‬
‫ילדת יום הולדת מתוקה.‬
‫למה שתציעי לי ג'וינט‬ ‫שאת ‬‫בכלל ‬‫לא יודעת מה יש בו?‬
‫זה מחוזק עם קוקאין.‬
‫זה לא קוקאין, מקסין.‬
‫זה קטמין, ומעולם לא לקחתי קטמין לפני כן.‬
‫ומסתבר שזה דפק אותי לגמרי.‬
‫דבר ראשון, ככל הידוע לי, זה קוקאין,‬
‫אבל לא אני גלגלתי,‬
‫אז אם מתעקשת שזה קטמין, אני אזרום עם זה.‬
‫דבר שני, כן עשינו קטמין‬‫,‬ ‫למשל‬‫, בטקס ‬‫ה‬‫הטבלה של לואיס‬‫,‬
‫והיית ‬‫בסדר.‬
‫שכחתי.‬
‫פאק.‬ ‫-בסדר.‬
‫נדיה, תירגעי בבקשה.‬
‫עשיתי ‬‫את כל זה‬‫ בשבילך,‬ ‫כולל ג'וינט ההפתעה הזה‬
‫כי אני אוהבת...‬ ‫-כי את חושבת שאני מקקית.‬
‫מה?‬ ‫-אני לא מקקית.‬
‫את המקקית.‬
‫למה קראת לי מקקית עכשיו?‬
‫כי את קראת לי מקקית.‬
‫מתי? ב‬‫חיים‬‫ לא הייתי קוראת לך מקקית.‬
‫מקסין...‬
‫אני צריכה שתעזרי לי.‬
‫את לא עוזרת לי.‬
‫את בכלל לא עוזרת לי.‬‫ ‬‫את מחבלת בי.‬
‫את מוכנה להפסיק להתנהג כמו מט‬‫ו‬‫רפת?‬
‫אלוהים! אני לא מטורפת!‬
‫בסדר? אני לא מטורפת.‬
‫את יודעת שאני שונאת שקוראים לי מטורפת.‬
‫תראו, אני מבינה, בסדר?‬
‫אני מבינה שנשמע‬‫תי‬‫ קצת מטור‬‫פת‬‫,‬
‫בסדר? ‬‫אני רק מגנה על עצמי כאן.‬
‫בסדר? זה בגללה.‬
‫או שאולי את פשוט מטורפת.‬
‫מה את עושה?‬
‫היי.‬
‫את לא יכולה לעזוב. זו המסיבה שלך.‬
‫יום שני המזוין.‬
‫ליזי?‬
‫קומי, את ערה?‬
‫היי.‬
‫תודה.‬
‫שיט.‬
‫נראה שהשתתפתי במשהו נחמד מאוד.‬
‫איפה מקסין?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫היום יום שני, אז...‬
‫אימון ג'ירוטוניק.‬
‫את יכולה לעזור לי עם משהו?‬
‫בסדר, אחותי, השטח פנוי.‬
‫אז מה לא בסדר עם המדרגות?‬
‫זה סיפור ארוך עם מספר מקרי מוות.‬
‫כן, זה הרבה יותר בטוח.‬
‫תראי...‬
‫אני לא מטורפת.‬
‫אני לא שופטת. אני אוהבת טירוף.‬
‫היום אני עוזרת לאמנית להכין ג'לי דם‬ ‫בשביל תפאורת בית כלא מהמאה ה-13.‬
‫הרעיון הוא לדעת ממי לבקש עזרה.‬
‫במקרה שלה, ממני.‬
‫במקרה שלך, גם ממני.‬
‫תודה, חברה.‬
‫את חוזרת לערימת ‬‫ה‬‫זיונים?‬
‫אני חייבת לצחצח שיניים.‬
‫- יום שני, 11:30 ‬‫סקירת‬‫ קוד -‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫ביי, ליזי.‬ ‫-ביי.‬
‫אוהבת אותך.‬ ‫-אוהבת אותך.‬
‫אתה מצליח להגיע לזיכרון הזה?‬
‫כן, אני שם, מחוץ לבית הספר.‬
‫טוב, אתה רואה את הצל של האיש.‬
‫איך זה גורם לך להרגיש?‬
‫קפוא.‬
‫חסר אונים.‬
‫אתה מאמין בזה גם עכשיו?‬
‫לא.‬
‫אני יודע איך לבקש דברים ב‬‫שבילי‬‫ עכשיו.‬
‫כמו בנישואים שלי.‬
‫ומה היית מבקש?‬
‫אני צריך...‬
‫שאשתי...‬
‫תדבר איתי.‬
‫אולי אתה ‬‫מ‬‫דבר,‬ ‫אבל מה שאתה באמת צריך זה מגע.‬
‫אתה יכול לבקש ממנה לחבק אותך?‬
‫כן.‬
‫- רות ברנר, פסיכולוגית מורשית -‬
‫רותי?‬
‫שלום לך.‬
‫אז... את רוצה תה?‬ ‫-לא.‬
‫לא רוצה את המים המהודרים האלה.‬
‫אני רוצה לדבר איתך.‬
‫בסדר.‬
‫מה קורה, מאפין?‬
‫אני חושבת שזה הולך להיות כבד.‬
‫אפשר לשבת במשרד שלך‬ ‫כאילו אני מטופלת אמיתית?‬
‫אני לא חושבת שזה יתאים לך.‬
‫תמיד אהבת את המטבח.‬
‫למה זה? למה אני אוהבת את המטבח?‬
‫ובכן ... מחיה, ביטחון, תזונה,‬
‫כל מה שהיה חסר לך כשהיית קטנה.‬
‫טוב...‬
‫אני חושבת שאני מאבדת את זה,‬ ‫כאילו, אני נהיית מטורפת.‬
‫לא, אנחנו לא משתמשים במילה הזו בבית הזה.‬
‫זה לא קרה ולא יקרה.‬
‫במה היא אובחנה?‬ ‫כאילו, מה לעזאזל היה לא בסדר איתה?‬
‫אל תבלבלי בין אימא שלך לבין המחלה שלה.‬
‫אתמול בערב מתתי.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫אתמול בערב היה יום ההולדת שלי.‬ ‫-נכון.‬
‫הלכתי למקסין.‬
‫נכנסנו לוויכוח,‬‫ ‬‫אז ניסיתי לעזוב.‬
‫נפלתי במדרגות, שברתי את המפרקת‬‫,‬
‫ומתתי.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז אחר כך חזרתי למסיבה.‬
‫ניסיתי לעזוב, את יודעת?‬
‫נפלתי ‬‫ב‬‫מדרגות, ושוב שברתי את המפרקת.‬
‫בסדר, אז...‬
‫מתתי.‬
‫ארבע פעמים.‬
‫דבר נוסף, החתול שלי פשוט נעלם.‬
‫היית‬‫ כזאת‬‫ נערה ‬‫קשה‬‫.‬
‫היו לנו תקופות מפחידות, לא כך?‬
‫ותמיד אמרתי לך‬ ‫שאם המצב‬‫ י‬‫היה‬‫ ממש מפחיד,‬
‫את תגידי לי...‬
‫פטיפון, רות.‬
‫פטיפון.‬
‫את בטוחה?‬
‫שאתקשר לבחור שלי מבלוויו?‬
‫זה האשפוז הפסיכיאטרי ‬‫הכי טוב?‬ ‫-מה שבטוח זה שה‬‫ו‬‫א הכי קרוב.‬
‫הייתי נכנסת איתך, אבל הברכיים שלי.‬
‫אז אני אתפוס מונית ואפגוש אותך שם.‬
‫את לא תהיי לבד, בסדר?‬
‫בסדר. אני אוהבת אותך.‬
‫את יכולה בבקשה להסיר‬ ‫את התכשיטים והשרוכים?‬
‫אני לא מתעסקת עם שרוכים.‬
‫בסדר, אז אפשר את המחרוזת שלך?‬
‫אתה יודע, זה של אימא שלי.‬
‫אז אני מעדיפה שלא.‬
‫שם מלא?‬
‫נדיה וולווקוב.‬
‫ו‬‫-ו-ל-ו-ו-ק-ו-ב.‬
‫זה כמו וולוו,‬ ‫אבל עם יותר אותיות ודיסלקציה.‬
‫פגעת בעצמך ב-24 השעות האחרונות?‬
‫לא במכוון, לא.‬
‫את חושבת שתפגעי בעצמך?‬
‫לא. לחלוטין לא.‬
‫איזה יום היום?‬ ‫-יום שני.‬
‫אם היית מוצאת ברחוב מכתב‬‫ עם בול‬‫,‬
‫מה היית עושה ‬‫ב‬‫ו?‬ ‫-המכתב ממוען אלי‬‫י‬‫?‬
‫מי הנשיא?‬ ‫-היי, מה קורה שם מאחור?‬
‫יש לנו כאן ג'ינג'ית?‬
‫כוס לוהט!‬
‫היי, בנאדם,‬ ‫אתה מנשק את אימא שלך עם הפה הזה?‬
‫היי, אימא שלי אוהבת אותי מאוד.‬
‫צריכה עזרה עם המחרוזת הזו?‬
‫לא. החלטתי לא להוריד אותה.‬‫ ‬‫העניין הוא כזה‬‫:‬
‫אם אני מסוגלת לעמוד על שלי‬ ‫ואני לא רוצה להיענות לבקשתך,‬
‫זה לא אומר שאני‬ ‫מספיק צלולה כדי לא להיות מאושפזת בכפייה?‬
‫היא נראית צלולה למדי.‬
‫אבל היא השיבה לשאלות ממש מהר.‬
‫בסדר, אני לא ממש יודעת מה קורה איתי‬‫,‬
‫אבל יש דבר אחד שאני יודעת בוודאות,‬
‫וזה שחבורת ילדים של אימא‬ ‫לא יחליטו אם אני מטורפת.‬
‫אז, תודה. אני יוצאת מכאן.‬
‫לא, גברת, אם לא תשבי,‬‫ ‬‫נצטרך לרסן אותך.‬
‫גברת וולווקוב, אני אזריק לך סם הרגעה.‬
‫תנו לי לצאת מכאן! תנו לי לצאת!‬
‫תירגעי‬‫.‬‫ ראיין?‬ ‫-אני מנסה.‬
‫מה קורה שם מאחור?‬
‫אף אחד לא ינעל אות‬‫נו‬‫.‬
‫בואי נזיין את המסיבה הזאת בפה.‬
‫הנה את. איבדתי אותך.‬
‫את נהנית.‬
‫את צוחקת? זו המסיבה הכי טובה אי פעם.‬
‫אפשר לעשות מה שרוצים,‬‫ ‬‫את מי שרוצים.‬
‫תודה לאל ‬‫שהתחלתי עם הבישולים ‬‫ביום חמישי.‬
‫יום חמישי. איזה קונספט.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫יום חמישי לעולם לא יחזור שוב.‬
‫זו תמיד תהיה רק המסיבה הזו.‬
‫ותמיד נמשיך לחזור לכאן.‬
‫הנה ג'וני שלי חזר.‬
‫שום דבר לא הולך להשתנות.‬
‫תרגום כתוביות: זיו בן יעיש‬