Момичето, което обичаше конете
Станала си рано.
Да. Лоти не я свърташе, затова я пояздих.
Лоти ли?
Приготвих ядене.
Да, знам.
Исках да те питам... - Първо чукай.
Извинявай, все забравям.
Искам уединение. Всеки влиза тук, когато му скимне.
Само двамата сме. - Затова сложих перде. Имам личен живот.
Не искам постоянно да си до мен.
Напоследък си ми ядосана, дете. - Не съм. И не съм дете.
Ако майката ти беше тук, щеше да знае как да говори с теб
за промените, които преживяваш. - Боже.
Не... Тоест да, онези също. Но говорех за всички тези чувства.
На твоята възраст бях или гладен, или сит.
Разбрах. Мама почина отдавна, може би е време да продължиш напред.
Права си.
Имам работа в града. Ще дойдеш ли с мен? Заради доброто старо време.
Не, предпочитам да си остана тук. - Сама?
Не съм сама. Лоти е с мен.
А онова момиче, което живее по-надолу?
Дъщерята на свещеника? - Не ти ли е приятелка?
Тичахме навън като малки, но не сме приятелки.
Може и тя да обича конете и да яздите заедно.
Обзалагам се, че Мили дори не знае какво е дамско седло.
Винаги съм я харесвал.
Винаги е била независима, което не мога да кажа за повечето момичета тук.
До довечера, дете. Обичам те.
Чао.
Ето така.
Много си красива.
ПИВНИЦА
Съжалявам за загубата ти.
Няма да затормозявам нежната ти душа с подробностите,
но баща ти дължал доста пари на някой си Сайлъс Маккол.
Когато Маккол се опитал да си ги върне, баща ти извадил пистолет.
Г-н Маккол стрелял при самоотбрана, и с пълно право.
Къде е конят му? Яздил е дотук, нали?
Конете редовно бягат от стопаните си. Но ще обявя изчезването му.
Кажи ми, ако ти трябва помощ с тялото.
Блажени са скърбящите, защото те ще се утешат.
Не сега, Мили.
Съжалявам за баща ти. - И аз.
Ако щеш вярвай, нетърпелива съм един ден да го видя в рая.
Наистина ли?
Нямаш търпение да видиш баща ми на небето? - Да.
Макар че никога не си общувала с него? - Той беше по-възрастен от мен.
С неговите дрехи си. - Да.
Това част от траура ли е? - Не. Отивам в града по работа.
Значи е дегизировка?
Нещо такова.
Като съм унила, се отбивам в аптеката. Винаги излизам щастлива оттам.
Няма да ходя до аптеката, а в кръчмата - да убия страхливеца Сайлъс Маккол.
Чакай, сега ли? - Да.
Знаеш ли кой Сайлъс търсиш?
Защото има Сайлъс М. - бащата на Мери -
и Сайлъс Ф. - бащата на Пърл. - Мили, млъкни.
Хайде, Лоти. Тръгваме.
Джейн. Чакай.
Чакай, Джейн!
С бисквита ли ме замери? - Ще дойда с теб.
Защо ще идваш?
Струва ми се, че имаш нужда от приятел.
С теб не сме приятелки. - Преди бяхме.
А и изглеждаш объркана - подстригана и с тази жилетка.
Ако отмъщаваш по мъжки, се облечи като мъж.
Другият вариант е да не отмъщаваш.
Мили, не те искам с мен да ме разубеждаваш с цитати от Библията.
Библията. Това книга ли е?
Как се научи да яздиш?
Трябва да кажем на шерифа. - Той знае и е безразличен.
Някой трябва да му обясни какво е станало.
Че бащата на Мери е луд и трябва да го затворят, за да се покае.
После можем да идем на църква и да се помолим за прошка,
задето ни е минало през ума това, което обмисляш.
Ако все още го мислиш.
Беше ли толкова бъбрива преди? - Да. А ти беше от мълчаливите.
В училище мислеха, че си няма, помниш ли?
Поздрави я. - Добре.
Добро утро, Мили. Харесват ми очилата ти.
Благодаря, Елинор.
Най-новата технология... - Подиграват ти се.
Чакай, Джейн, не го прави, моля те.
Ще съжаляваш до края на живота си. Ще опетниш душата си.
Това е глупаво и лошо и няма да отидеш в рая с мен и познатите ни хора.
И мисля, че ще те обесят.
Стой тук и наглеждай коня ми.
Търся Сайлъс Маккол. Той държи това място, нали?
Да, но не е тук. - Къде е, по дяволите?
Не знам, не му държа сметка.
Той не е искал. Прости му, прости на всички ни!
Какво стана? - Казах ти да стоиш отвън.
Ти не си ли дъщеря на свещеника? - Така е.
Кажи на баща си, че съжалявам, задето пропускам църквата.
Напоследък съм много зает.
Ще му предам, като си тръгнем. Което ще направим още сега.
Къде е Сайлъс? - Не си длъжен да отговориш.
Казвай.
На лов е на около 30 км северно оттук по бреговете на река Трабълсъм.
Но не бих тръгнал сам по дирите му. Стреля бързо, а още по-бързо кипва.
Може да улучи муха от 70 метра. - Защо?
Какво "защо"? - Защо би стрелял по муха?
Взимаме това. - За наказание, че разкри тази информация.
Какво ще правим?
Не можем да се върнем у дома. Сега сме разбойници.
Ти можеш да се върнеш. Родителите ти ще те разберат.
Шегуваш ли се?
Знаеш ли какво ме чака, ако научат, че съм извършила въоръжен грабеж?
Аз извърших грабеж. Ти си неволен съучастник.
Ако се върна у дома,
ще трябва да се грижа за седемте си братя и сестри.
Ще трябва да готвя и да чистя, и да подготвям църквата.
Ще трябва да си намеря съпруг. - Мислех, че си отдадена на Исус.
Ясно, добре.
Нощес оставаме тук. Ще си съберем мислите, а на сутринта ще кажем,
че сме били отвлечени или обладани от зли сили.
Можеш да казваш каквото искаш. Аз ще яздя до реката и ще убия негодника.
Не чу ли, че Сайлъс уцелва мухи отдалече? - Добре че не съм муха.
Джейн, това е алкохол.
По дяволите, нима? Мислех, че е пунш.
Пила ли си някога?
Не. А ти? - Разбира се, че не.
Алкохолът те превръща в лека жена или вещица, понякога и двете.
Не си ли любопитна? - Не.
Не е ли странно, че докато са малки,
всички момичета са луди по конете?
А когато пораснат, от тях се очаква да са в кухнята и с деца.
Да, странно е.
Но не и ти - още обичаш конете.
Така е.
Мисля, че са страшни.
Трябва да се научиш да общуваш с тях.
Искаш ли да танцуваме? - Не, няма нужда.
Още си в траур. Не ти се танцува, защото си тъжна ли?
Не обичам танците, а ездата.
Това е всичко.
Не бива да танцувам.
Защото…
Нещо за дявола. Не помня.
Но понякога обличам кринолините на мама.
И започвам да ритам във въздуха като танцьорките в кръчмата.
Като порядъчно момиче, което не върши лоши неща.
Хайде, трябва да опиташ. Ставай.
Краката високо!
Или можем да танцуваме с подскоци.
Така ще ти хареса.
Да му се не види.
Хайде, Лоти.
Знам, че си вътре, Маккол!
Имам пистолет. - Не стреляй, нищо няма да ти направим.
Това е тя.
Мили? Какво правиш тук, по дяволите?
Какво правя тук ли?
Ти ме заряза като куче. Слава богу, че срещнах стария лекар Хенри.
Лекувам индианците оттатък реката.
С баща ми понякога ходим с него
и изнасяме проповеди. - Взех я за пуйка.
Почакай.
Ти ме остави. - Щях да се върна за теб.
Как пък не!
Както веднъж ме остави след училище, за да пушиш с Лайл Томас.
Не става дума за теб.
Рискувам живота си за теб, а ти мислиш само за себе си и не ти пука.
Ти избра да дойдеш. - Защото полудя.
Гневна съм.
Гневните могат да стрелят по хората ли?
Може би. - Дори не ми благодари.
Без мен нямаше да знаеш къде да търсиш Маккол.
За това ли е всичко? Искаш да ти благодаря ли?
Не би било зле. - Добре.
Благодаря ти, Мили, че си самотна и животът ти е толкова скучен,
че се присламчи към мен.
Това не беше мило. - Нямам време за учтивости.
Конят на баща ми е ей там. Виждаш ли?
Татко щеше да ми подари седлото на гърба му.
Ще взема коня му, ще взема седлото му и ще чакам тук,
докато не се върне Сайлъс, за да го гръмна между очите.
Можеш да гледаш или да събудиш дядото и да се омитате.
Да го събудя?
Докторе, тя няма да дойде с нас. Да вървим.
Какво има? - Не знам.
Мъртъв е.
Какво ще правим?
Нищо. Дядото си замина от старост.
Добър християнин е, трябва му истинско погребение.
Да го пренесем. - Нямам време.
Помогни ми или ще пищя.
Тази жена е луда като за двамина.
Скрий се. - А тялото?
Да, но пак бих спал с нея.
Кой е там?
Какво те води насам?
Слава богу, че сте тук. Боже мили. Благодаря, Господи!
Така се уплашихме, преди да дойдете вие, смели мъже.
Познавам ли ви?
Не. Казвам се Сейди, а това е брат ми Клейтън.
Прибирахме се от църква. Бяхме отвлечени от бандити.
Вярно ли е?
Да.
Кой е мъртвецът?
Един от бандитите.
Стар ми се вижда.
Идването ви го уплаши.
Гътна се, щом ви чу.
Другите бандити избягаха в гората.
Най-добре елате вътре.
Съжалявам. Не подозирах, че съм толкова гладна.
Той защо мълчи?
Знаете ги момчетата, затворени са.
Все му казвам: "Недей да таиш всичко. Казвай, каквото ти е на сърцето.
Колкото и лошо да е то. Иначе ще се побъркаш".
Някои мъже мълчат, за да изглеждат силни и решителни.
Не и аз. Крещя като за двама.
Конят отвън твой ли е? Онзи кафявият?
Да. Защо?
Изглежда стар.
Калпав кон е.
Може би ще го подаря на моето момиче. Тя обича конете.
Мери ли? - По дяволите, Мили.
Познаваш ли я?
Учили сме заедно. Затова сме тук.
Тя ли ви прати?
Да. Искаше да ти предадем съобщение.
Не сме се виждали от много време.
Знаем. Това много й тежи.
Мен ли обвинява за отчуждението ни?
Да.
Тя каза, че би ти простила за бягството, но не и за това, че си нехаен баща.
Затова ли все още работи в "Разхайтената Дора"?
Може би. Тя каза също, че е разочарована от теб.
Убиваш хора.
Искаш да се страхуват от теб, вместо да си добър баща.
Това е да си мъж.
Това правят мъжете.
Всички мъже ли спят с жената на брат си?
Откъде знаеш това?
Не вини мен, аз само предавам съобщения.
Спомням си я Мери.
Тя ли го правеше със сина на съдията
всеки петък зад училището? - Мисля, че да.
Така викаше по време на оргазъм, че целият клас я чуваше.
Беше добра по математика, можеше да върти собствен бизнес.
Предполагам. - Стига!
Моля ви. Просто спрете.
Кажете й, че съжалявам.
Знам, че съм бездарен боклук.
Умолявам ви, кажете й да се върне у дома.
Моля ви.
Тази болка...
Боже.
Иска ми се някой просто да ми тегли куршума.
Съжалявам. Не можем да го направим.
Моля ви.
Длъжни сте.
На Мери не й трябват извинения. Безсмислени са.
Твоето вечно страдание е достатъчно извинение.
Но можем да вземем коня ти. Онзи кафявия.
Не знам дали ще го приеме, но можем да опитаме.
Откъде знаеш, че спи с жената на брат си?
Баща ми е свещеник. Хората споделят с него какво ли не.
Благодаря за помощта, Мили.
Искаше го на колене. - Да.
Сигурна съм, че щеше да те убие. А ти си ми най-добрата приятелка.
Аз ще яздя Лоти.
Ти - коня на татко.
Не мога. Джейн, не знам как.
Лесно е, ще ти покажа.
Готова ли си?
Много по-лесно е със седло. - Говориш.
Мога едновременно да говоря и да яздя. - Да, а се плашеше от конете.
Давай. - Все още се плаша.
Да търсим още мъже за душевен тормоз. - Не изоставай, Мили.
Опитвам се. А ако падна? Можеш ли да паднеш от кон?
ПО КНИГАТА НА СЕСИЛИЯ АХЪРН
Превод на субтитрите Катина Николова