Du är uppe tidigt.
Ja. Lottie var rastlös så jag fick ta ut henne på en ridtur.
Var Lottie rastlös?
Jag har lagat mat.
Ja, jag vet.
-Du, jag hade tänkt fråga… -Du måste knacka.
Förlåt. Jag glömmer hela tiden.
Jag behöver eget utrymme. Alla kommer bara in hit när de vill.
Det är bara vi två.
Jag har ett draperi av en anledning. Jag har mitt eget liv.
Jag behöver inte dig i närheten jämt.
Du verkar arg på mig på sistone, stumpan.
Det är jag inte. Och jag är ingen stumpa.
Din mamma hade vetat hur hon skulle prata med dig om, du vet,
-alla förändringar du går igenom. -Herregud.
Inte… Jag menar, ja, de också.
Men jag menar alla känslor.
I din ålder var jag hungrig eller inte hungrig.
Okej. Mamma dog för typ hundra år sen,
så du borde kanske gå vidare.
Du har rätt.
Jag har affärer i stan. Vill du följa med? Som vi brukade göra?
-Nej, jag stannar hellre här. -Ensam?
Jag är inte ensam. Jag har Lottie.
Men flickan som bor en bit bort, då?
Prästdottern?
Är hon inte din vän?
Vi sprang runt på ett fält när vi var små, med det gör oss inte till vänner.
Hon gillar kanske också hästar. Ni kunde rida ihop.
Millie vet nog inte ens vad en damsadel är.
Jag har alltid gillat henne.
Hon har alltid gått sin egen väg,
till skillnad från de flesta flickorna här.
Vi ses i kväll, stumpan. Älskar dig.
Hej då.
Så där.
Du är så söt.
Jag beklagar er förlust, miss.
Jag vill inte uppröra er med alla detaljer,
men er far var skyldig en mr Silas McCall en massa pengar,
och när mr McCall försökte få pengarna,
drog er far fram en pistol.
Så mr McCall sköt honom. I självförsvar, vilket är berättigat.
Var är hans häst?
Han red väl in till stan?
Hästar springer iväg jämt, miss. Men jag ska sätta upp en efterlysning.
Säg till om ni behöver hjälp att forsla hem liket.
Salig är den som sörjer, för den ska bli tröstad.
Det passar inte just nu, Millie.
Jag beklagar din pappa.
Jag också.
För vad det är värt, ser jag fram emot att återförenas med honom i himlen en dag.
Gör du?
Ser du fram emot att umgås med min pappa i himlen?
Ja.
Trots att du aldrig umgicks med honom på jorden?
Han var mycket äldre.
-Jag ser att du bär hans kläder. -Ja.
Är det en del av sorgeprocessen?
Nej. Jag ska in till stan i affärer.
Så det är mer en förklädnad?
Nåt i den stilen.
När jag känner mig nere går jag till Virgils Apotek.
Det muntrar alltid upp mig.
Jag ska inte till Virgils.
Jag ska till saloonen för att skjuta ynkryggen Silas McCall.
-Vänta, vad… Just nu? -Ja.
Vet du ens att du har rätt Silas?
För det finns… Silas M., Marys pappa,
-och sen finns det Silas F., Pearls pappa… -Millie. Håll käften.
Kom, Lottie. Nu sticker vi.
-Duktig flicka. -Jane.
Jane, vänta.
Vänta, Jane!
-Kastade du just en skorpa på mig? -Jag följer med dig.
Varför skulle du göra det?
För du verkar behöva en vän just nu.
Vi är inte vänner.
Vi var det förr.
Och du verkar väldigt förvirrad, med håret och västen.
Vill man hämnas som en man, måste man klä sig som en.
Eller inte hämnas, vilket är det andra alternativet.
Millie, jag vill inte att du försöker stoppa mig
och rabblar bibelverser hela vägen.
Bibeln. Vad är det, nån bok?
Hur har du lärt dig rida så där?
Vi borde informera sheriffen.
Han vet redan och bryr sig inte.
Nån måste bara förklara hela historien för honom.
Att Marys pappa blev galen och måste kastas i fängelse
så att han kan göra bot för sina synder.
Sen kan du och jag gå till kyrkan och be om förlåtelse
för att du ens överväger det du överväger.
Om du fortfarande gör det.
Har du alltid pratat så här mycket?
Ja. Du har alltid varit den starka, tysta typen.
Ungarna i skolan trodde att du var stum, minns du?
-Hälsa. -Okej.
God morgon, Millie.
Jag gillar dina glasögon.
Åh! Tack, Eleanor.
-De är den senaste tekniken… -De driver med dig.
Vänta, Jane, nej. Snälla, gör inte det här.
Du kommer ångra det resten av ditt liv. Det blir en fläck på din själ.
Det är dumt och ondskefullt och du kommer aldrig in i himlen
med mig och alla andra vi känner.
Och jag tror att de hänger dig.
Stanna här. Passa min häst.
Jag söker Silas McCall. Han äger väl det här stället?
-Ja, men han är inte här. -Var fan är han då?
Jag vet inte. Jag bär inte runt på hans schema.
Han menade det inte, Herre. Förlåt honom! Förlåt oss alla!
-Vad hände? -Jag sa åt dig att stanna utanför.
Är du inte prästdottern?
Jo.
Hälsa din pappa att jag är ledsen att jag skippar kyrkan jämt.
Jag har haft fullt upp och…
Jag ska vidarebefordra det när vi går.
Vilket vi ska göra nu.
Innan vi gör det, var är Silas?
Du måste inte avslöja det.
Säg mig.
Han är ute på jakt cirka tre mil norrut.
Längs den Besvärliga floden.
Men jag skulle inte ge mig på honom ensam.
Han är en snabb skytt med kort stubin.
-Han kan träffa en fluga 70 meter bort. -Varför?
Vadå "varför"?
Varför skulle han skjuta en fluga?
Vi tar de här.
Som bot för att ni avslöjade den informationen.
Vad ska vi göra?
Vi kan inte återvända hem. Vi är fredlösa nu.
Du kan återvända. Dina föräldrar skulle nog förstå.
Skojar du?
Vet du vad de skulle göra om de visste att jag rånade en saloon under vapenhot?
Jag rånade en saloon under vapenhot. Du är min ovetande medbrottsling.
Om jag återvänder hem,
måste jag passa mina sju bröder och systrar.
Jag måste hjälpa till med matlagning och städning
och ställa i ordning kyrkan.
Jag måste hitta en make.
Jag trodde att du var gift med Jesus.
Okej, okej.
Vi slår läger här i natt och samlar våra tankar.
Och sen i morgon bitti
säger vi att vi blev kidnappade och/eller tillfälligt besatta.
Du kan säga vad du vill.
Jag ska rida till Besvärliga floden och döda den skitstöveln.
Hörde du inte det där om att Silas skjuter flugor?
Tur att jag inte är en fluga.
Jane. Det där är alkohol.
Åh, jäklar, är det?
Jag trodde det var bål.
Har du nånsin druckit det förut?
Nej.
-Du? -Självklart inte.
Sprit gör en till en slampa eller en häxa. Ibland bägge två.
-Är du inte nyfiken? -Nej.
Är det inte konstigt att när flickor är små,
så är de alla besatta av hästar?
Sen växer de upp och förväntas bara vara i köket med barn.
Ja, det är konstigt.
Men inte du. Du gillar fortfarande hästar.
Det gör jag.
Jag tycker att de är skrämmande.
Du måste bara lära dig att knyta an till dem.
Vill du dansa?
Nej, tack.
Just det, du sörjer fortfarande.
Är du för ledsen för att dansa?
Jag gillar inte dans. Jag gillar ridning.
Det är allt.
Jag får egentligen inte dansa.
För att…
Det är nåt med djävulen.
Jag minns inte.
Men ibland
tar jag på mig mammas fluffiga underkjolar.
Och jag sparkar högt och låtsas att jag är dansare på saloon.
En sedesam en som inte ägnar sig åt några oanständigheter.
Kom, du borde prova.
Kom.
Höga sparkar.
Sen finns det hoppdans också,
som jag tror att du skulle gilla.
Rackarns.
Kom, Lottie.
Jag vet att du är där inne, McCall!
Jag har ett gevär.
Skjut inte. Vi är harmlösa.
Det är hon.
Millie? Vad i helvete gör du här?
Vad gör jag här?
Det var du som övergav mig.
Tack och lov att jag stötte på gamle doktor Henry.
Jag utövar läkekonst hos stammen på andra sidan floden.
Far och jag reser ibland med honom på hans rundor
-och sprider Guds ord. -Jag trodde hon var en kalkon.
En sekund.
-Du övergav mig. -Jag skulle hämta dig.
Så fasen heller. Det här var precis som när du övergav mig efter skolan
-för att röka med Lyle Thomas. -Det här handlar inte om dig.
Det är problemet. Jag riskerar mitt liv för dig,
och du är för självupptagen för att ens bry dig.
-Du valde att följa med. -För att du beter dig galet.
-Jag är arg. -Och?
Ska alla arga människor ränna runt och skjuta folk?
-Kanske. -Du sa aldrig ens tack.
Du hade inte vetat var McCall fanns om det inte vore för mig.
Så det är vad det här handlar om? Att du behöver ett tack?
-Det skulle inte skada. -Visst.
Tack, Millie.
Tack för att du är så ensam och uttråkad i ditt eget liv
att du snyltar på mitt.
-Det var inte vidare snällt. -Jag har inte tid för hövlighet.
Min pappas häst står där. Ser du?
Och på den finns en sadel som han skulle ge mig.
Så jag ska ta tillbaka hans häst,
ta tillbaka hans sadel, och jag ska vänta här
tills Silas McCall kommer tillbaka och skjuta honom mellan ögonen.
Så du kan titta på…
…eller så kan du väcka gubben och dra härifrån.
Väcka honom?
Okej, doktorn. Hon följer inte med. Nu åker vi.
-Vad står på? -Jag vet inte.
Han är död.
Vad gör vi?
Inget. Gubben dog av naturliga orsaker.
Han är en god kristen. Han behöver en ordentlig begravning.
-Hjälp mig flytta honom. -Jag hinner inte.
Hjälp mig, annars skriker jag!
Kvinnan är galnare än popcorn på en het spis.
-Göm dig. -Men liket, då?
Ja, men jag skulle ändå knulla henne.
Vilka är ni?
Uppge ert ärende.
Åh, tack och lov att ni är här. Kära nån. Lovad vare herren.
Vi var så rädda tills ni modiga, starka män kom.
Känner jag er två?
Nej. Jag heter Sadie. Det här är min bror Clayton.
Vi var på väg hem från kyrkan när vi plötsligt blev kidnappade av banditer.
Är det sant?
Ja.
Vem är liket?
En av banditerna.
Han verkar lite gammal.
Er ankomst skrämde honom nog.
Han föll död ner när han hörde era röster.
Sen stack de andra banditerna iväg in i skogen.
Det är bäst ni kommer in.
Förlåt. Jag insåg inte hur hungrig jag var.
Varför är han så tyst?
Du vet hur pojkar är. De håller allt inom sig.
Jag säger alltid till honom: "Du måste släppa ut allt du har på hjärtat
oavsett hur avskyvärt det är. Annars exploderar du."
En del män använder tystnad för att förmedla makt och beslutsamhet.
Men jag är högljudd som ett vildsvin.
Är det er häst utanför? Den bruna?
Ja. Hur så?
Den verkar lite gammal.
Det är en skithäst.
Jag ska nog ge den till min flicka. Hon älskar hästar.
-Du menar Mary? -För helvete, Millie.
Känner ni henne?
Vi gick i skolan tillsammans. Det är därför vi är här.
Har hon skickat er?
Ja. Hon ville att vi skulle förmedla nåt till er.
Vi har inte haft kontakt på länge.
Vi vet. Det plågar henne.
Klandrar hon mig?
Ja.
Hon kan förlåta er för att ni är degenererad,
men inte för att ni är en sån försumlig far.
Tror ni att det är därför hon fortfarande jobbar på Raffiga Doras?
Förmodligen. Hon sa också…
…att hon var besviken på er.
För att ni ränner runt och mördar folk.
För att ni bryr er mer om att folk ska frukta er än att vara en bra pappa.
Det är bara… så det är att vara man.
Det är vad män gör.
Ligger alla män med sina bröders fruar?
Hur känner ni till det?
Skyll inte på mig. Jag är bara budbärare.
Mary… Jag minns henne.
Var det inte hon som knullade domarens son
-varje fredag bakom skolan? -Jo, jag tror det.
Hon skrek så högt när hon fick orgasm att hela klassen hörde.
Hon var så bra på matte att hon hade kunnat driva sitt eget företag.
-Fast det gör hon väl. -Sluta!
Snälla bara… Bara sluta.
Hälsa Mary att jag är ledsen.
Jag vet att jag är en värdelös skit.
Men snälla, jag ber er, be henne bara komma hem.
Jag ber er.
Den här smärtan…
Jösses.
Jag önskar bara att nån skulle sätta en kula i min skalle.
Jag är ledsen.
Det kan vi inte göra.
Snälla.
Snälla, ni måste.
Mary är inte intresserad av ursäkter. De är betydelselösa.
Ert ändlösa lidande är ursäkt nog.
Men vi kan ge henne er häst utanför. Den bruna.
Jag vet inte om hon tar emot den, men vi kan försöka.
Hur visste du att han låg med sin brors fru?
Pappa är präst.
Folk berättar allt möjligt för honom.
Tack för din hjälp, Millie.
-Du ville ha honom på knä. -Ja.
Och han hade helt säkert dödat dig.
Och du är min bästa vän.
Jag tar Lottie.
Du kan ta pappas häst.
Jag kan inte. Jane, jag kan inte rida.
Det är enkelt. Jag kan visa dig.
Är du beredd?
Det är lättare med en sadel.
Du pratar.
Jag kan prata och rida samtidigt.
Sa flickan som var livrädd för hästar.
-Kom nu. -Jag är fortfarande livrädd.
Vi borde hitta fler män att plåga känslomässigt.
Kom igen. Försök hänga med.
Jag försöker. Tänk om jag ramlar av. Kan man ramla av en häst?
BASERAT PÅ BOKEN AV CECELIA AHERN
Undertexter: Kristina Donnellan