Skat, her er for mange hvide. Måske er det derfor, han ikke vil ud.
For mange hvide?
-Hun var glad for dr. Williams. -Lad os bevare fokus.
Træk vejret dybt, Embia.
Ambia.
-Dyb indånding. -Du kan godt.
-Og pres. En. To. -To. Kom så.
-Tre. Fire. -Du kan godt. Kom så.
-Fem. -Pres.
Seks, syv, otte, ni.
Åh gud. Det er overstået.
-Se lige en sund og rask dreng! -Se, mor.
Værsgo, mor.
-Lad os vaske ham. -God klaret.
Jeg kommer derhen. Hvordan har han det?
-En sidste ting. -Se ham lige.
-Og… -Hvor er han nuttet.
Knap nok en rift. Godt klaret, mor.
Jeg hader at sy efter midnat, så tak. Sådan der.
-Har I valgt et navn? -Vi er ikke enige.
Jeg kan mærke noget.
-Se, hvor nuttet. -Undskyld?
Epiduralen virker et par timer til.
-Kilder det? -Nej, det er snarere et pres.
Hormonerne kan godt forvirre en lidt.
-Nej, der er noget galt. -Prøv at slappe af.
-Greg. -Jeg tager et foto.
-Hans fødder er så nuttede. -Jeg beder dig.
Doktor, der er en masse blod. Undskyld, du bør se det her.
-Det er altid et blodbad, ikke? -Blodtrykket falder.
Ring og sig, vi kommer med en svær livmoderblødning.
-Hvad er der galt? -Svær?
-Du bløder, og vi skal have det stoppet. -Jeg sagde, der var noget galt.
-Skal hun af sted nu? -Jeg vil ikke forlade mit barn.
Lad os køre.
Hvorfor gør hendes øjne sådan?
-Kan I fortælle mig noget? -Ryd gangen.
Hej.
Godmorgen. Ja. Hej.
Se nu lige dig. Er du klar på en ny dag?
Det var godt. Godt.
Okay. Lad os se, hvad vi skal.
Du sov godt, hvad?
Du er i godt humør i dag.
Var det pandekager til morgenmad?
-Ja. -Det var det? Okay.
Se nu lige dig. Jeg havde glemt, hvordan du så ud i rigtigt tøj.
Mig med. Nederdelen er lidt stram. Bare ingen opdager det.
-Det ser godt ud. Har du ham? -Hej. Ja.
-Ja, ja, ja. -Mor, løft mig.
Det kan jeg ikke, skat. Jeg skal amme din bror.
-Afleverer du i dag? -Det gør far.
Du skal aflevere.
Det er mors første arbejdsdag. Jeg må ikke komme for sent.
Men det skal være dig.
Kan du huske, vi talte om, at mor skal tilbage på kontoret?
Du må ikke tage tilbage.
Kan jeg nu ikke bruges, skat?
-Jeg tager ham. -Tak. Værsgo.
-Kom, min ven. -Op med dig.
-Kom, min dreng. -Kom her. Hør her.
Hvad med, at jeg putter dig i aften?
Så læser jeg fem bøger. Hvordan lyder det?
Ja? Godt. Gør dig klar.
-Det er risikabelt at love putning. -De lovede at tage hensyn til mig.
Det skal nok gå. Jeg kan uddelegere til hele holdet,
og de ved, jeg ikke kan rejse i to måneder.
-Jeg har styr på det. -Ja.
Jeg besøgte en au pair-hjemmeside.
-Skal jeg tage mig af et tredje barn? -Nej, en teenager.
Hun er mere moden, og det er billigere end en barnepige.
Hvorfor vil du ødelægge min fædreorlov?
Jeg glæder mig til at være sammen med knægten.
Jeg havde ikke tid med Zoe. Lad mig nyde det.
Fint nok.
Skemaet hænger på køleren. Følg det.
Jeg tager ham nok bare med i biffen.
Skat, det skal nok gå. Det er ikke første gang.
Fint. Og vil Zoe have nattøj på i skole, så lad hende endelig. Jeg er ligeglad.
Jeg troede ikke, vi forhandlede med terrorister.
Terroristen her er sur, fordi jeg skal gå,
så hvis det gør hende tryg, så lader vi hende gøre det.
-Hvor er den… Pis, jeg… -Hvad?
Jeg kan ikke finde den der dims. Hvor er den?
Her.
-Og du ser forresten godt ud. -Okay.
-Tak. -Hav en god dag.
Jeg skal prøve.
Hvor poetisk at give den søvnhungrende mor madraskunden.
Jeg lo.
Omsætningen er faldet, men ingen ved hvorfor.
-Javel. -Hej. Velkommen tilbage.
Tak, Stan. Og tak for de fine blomster, du sendte.
Kapitalfonde og børn. Du milde. Hvordan gør I damer det?
Med heksekunster primært.
Dit hold klarede det fortrinligt, mens du var væk.
Og Rodney her er langt stærkere end forventet.
-Tak, Stan. -Farvel.
-Hav det godt.
"Langt stærkere end forventet."
Jeg har altid elsket en sviner forklædt som kompliment.
-Vi bør tale med direktøren. Hvor er han? -I Trinity i North Carolina.
Vi ville se, om det passede dig, eller om du havde brug for mere babytid.
-Undskyld. Klokken er 10.00. -Ud med jer. Jeg skal malke ud.
Jeg har set min kone gøre det 117. gange.
Rodney, hvis du skulle se mine bryster, havde du set dem.
Kommer vi ikke til at se dem alligevel?
-"Uheldig hund, der hed…" -"Uheldig hund, der hed…"
-"B. Rundt om…" -"Rundt om…"
Hej.
-Hej. -Mor.
Hun ventede på dig. Det gjorde Harvey ikke.
Undskyld, jeg…
Jeg prøvede at gå tidligt, men der tikkede et par møder ind.
Dem var jeg nødt til at tage.
-Hvordan gik det i dag? Du store. -Far hentede mig tidligt.
Frøken Molly ringede.
-Hun havde grædt i over en time. -Åh, Zoe.
Og så var hun en S-T-R-I-G-L-E mod sin bror over maden.
Det vil han selv fortælle.
Det er, som om han kan lugte mig. Kom her.
Farmand putter dig, og så kommer jeg op
og siger godnat, når jeg har ammet Harvey, okay?
Når du kommer hjem, skal du gøre tingene bedre, ikke værre.
Gider du se på det her udslæt på mit bryst?
-Prøver du bevidst at ødelægge stemningen? -Nej, gider du se på det?
Okay.
Det er ikke helvedesild, vel? Jeg kan vel ikke få helvedesild?
Nej, det får man vist på ryggen, ikke brystet.
Måske er det… Er det måske Harvey? Jeg ville have mærket, hvis han bed mig.
-Han er ved at få en tand, ikke? -Jo.
Jeg leger gerne detektiv, men du har ti minutters energi tilbage.
Vil du bruge tiden på at se på udslæt på nettet?
-Nej. -Nej, vel?
Det vil jeg ikke.
Hvor kom vi fra?
Mor, jeg er ensom. Kom og lig hos mig.
-Puttede du hende ikke? -Jo.
-Okay. -Tak.
Hvorfor går du ikke hjemme som andre mødre?
Fordi det ikke er alle mødre, der er ens.
Hvad laver du, søde?
-Jeg vil holde fast i dig. -Det gør du også.
Jeg vil holde fast i din hud på armen.
Okay.
Positiv intern afkastrate. Lav risiko. Vi har pengene hjemme inden for fem år.
På de næste tre sider ses tallene med et par forskellige infografikker,
for jeg har lært at bruge Google Charts. Tak, Vinay.
FIREÅRIG BIDER
"SOM BLEV HUN SKAMFERET AF EN HUND"
…men med en yderligere likviditet på mindst 1-1,2 milliard.
Og så videre til fond nummer to.
Ambia. Vil du fortælle om fond nummer to?
Ja. Ja, det vil jeg.
Tallene ser lovende ud.
Hvad tid bliver du hentet?
-Klokken 3.30. -Kunne de ikke finde et senere fly?
Alle andre fløj dertil i går.
Jeg ville bare ikke være væk fra børnene i to nætter, så jeg fandt et tidligere…
Pis også. Se nu.
-Vil du have nogle stoffer med? -Det kan jeg ikke. Jeg ammer.
Det var en spøg. En halv spøg. Kan du ikke bare malke ud og smide væk?
Jeg vil ikke spilde mælk på en arbejdstur. Undskyld. Jeg hader at rejse.
Jeg sagde til dem, jeg ikke ville rejse før om mindst to måneder.
Men hvis jeg siger fra nu, så er jeg svag.
Lad os gå ud, når du kommer tilbage. Vi hyrer en barnepige.
Vi kunne godt bruge en friaften.
Teoretisk set lyder det dejligt. Teoretisk set.
Vi kan også droppe dim summen og booke stambordet hos parterapeuten.
Carrie betalte 7000 dollars for vores madras.
-Så, for pokker. -Jeg blev vred i starten.
Men der sover jo to voksne og to børn på den hver nat…
Ja, det er et røverkøb per person.
BETAL MINDRE, DRØM MERE!
Det der fortæller mig, at det er 1955,
at sorte ikke køber madrasser,
og at hvide kvinder sover i silkenattøj og aldrig arbejder i sengen.
Okay, men bare vær opmærksom på,
at Paul er nærtagende over deres usle markedsføringsstrategi.
Han ringede i morges.
Det opkald var til mig. Vær sød at stille det videre.
Vær ikke den jaloux fyr. Der er direktør nok til alle.
Vi går sammen til dem til frokost.
-Vil du gøre mig en tjeneste? -Sig frem.
Spis lidt brød inden. Det er en forretningsfrokost.
-Jeg er da morsom. Det er min værdi. -Jeg er bare ærlig.
-Jeg køber en dyr japansk whisky… -Jeg siger det kun, for at hjælpe.
GREG UBESVARET VIDEOOPKALD
Dronningen er tilbage.
Du var så iskold. Selv jeg var bange for dig.
Tak. Jeg må sige, at det er godt at være i førersædet igen.
Nu hvor bandet er samlet, skal vi så se, om de har noget sprut?
-Vi skal have en drink. -Ja.
Ambia giver.
Er det trist, at jeg morer mig på det her usle lufthavnshotel?
Ja, du trænger til at komme mere ud.
Siger fyren med hushjælp og hjemmegående kone.
Det er hendes valg. Jeg er en feministisk ægtemand.
-Vås. -Jeg knokler, så hun ikke skal lave noget.
-Sådan fungerer feminisme vist ikke. -Nå men så op i røven med det.
Undskyld. Dårlig stil.
-Skål, den dame. -Skål.
Prøver du at snuppe mit job?
-Gør jeg? -Det må du svare på.
-Måske generer jeg dig bare. -Hvorfor?
Firmaintriger. Dramatik.
Slap af.
Ja, jeg nød min tid på jerntronen,
men jeg vil ikke have dine arbejdstider. De er barske.
Kan han ikke putte ungerne uden dig?
-Jo, men jeg… -Men hvad? Hvad laver…
Tag en friaften. Se min telefon. Den er ikke engang tændt. Ved du hvorfor?
Fordi jeg er på forretningsrejse.
Ja, se nu der. Velkommen til friheden.
Du kan sagtens tale om frihed,
når din krop ikke lækker mælk hver anden time.
Nej, jeg har ikke… Så, for satan. Nu sker det.
-Nej, nej, nej. -Jo.
-Nej, gutter. Dem skal vi ikke have. -Jo, nu går det løs.
Det er op til jer, men vi har brugt 300 dask på sange. Vi styrer jukeboksen.
Ambia.
Okay, fint nok. Hul i det. Så gør jeg det.
-Sikke noget sprøjt. -Ja!
En, to, tre.
Ja!
…lige uden for Trinity i et skønt hjørne i byen.
Hej. Jeg er virkelig ked af, jeg ikke så dit opkald. Er alt vel?
-Harvey vågnede med 40 i feber. -Du godeste. Har han det godt?
Han kunne ikke sove i vuggen, så jeg har gået rundt med ham hele dagen.
Han har det bedre nu.
-Har du været til læge med ham? -Selvfølgelig.
Sagde han, at det var normalt?
Spædbørn har tit feber. Jeg husker, da Zoe var lille…
Jeg smutter, så han ikke vågner.
-Vi tales ved i morgen. -Vent lidt.
Skal jeg komme tidligere hjem? Jeg kan prøve at få et tidligere fly.
Nej, du skal bare tage din telefon, når jeg er hjemme med begge vores børn.
Det er ikke for meget at bede om.
-Jeg er hjemme! -Løb.
Mor, Harvey har fået en tand.
-Hvad er der, min pige? -Hej, Zoe. Det er i orden.
Alt er fint. Mor har bare fået et par skrammer i ansigtet.
-Hvad er der sket? -Du har ikke bidt mig. Det er i orden.
Vil du give mig et kram? Jeg har savnet dig.
Går du ikke ovenpå og ser fjernsyn?
Jeg hjælper mor med plaster, og så hygger vi. Okay?
Vi ses lige om lidt, ikke?
-Hvad er der sket? -Jeg ved det ikke.
Jeg vågnede, og mit ansigt…
Må jeg bare lige se det? Det er over hele din kind.
Vent.
Du milde. Spiste du noget mærkeligt? Tog du noget?
-Tror du, det er selvforskyldt? -Det sagde jeg ikke.
Det gør ondt. Som små dolke, der kommer ud af huden.
-Det er… -Må jeg se?
Av!
-Lad mig gøre det. -Kan du det?
-Jeg er ikke invalid. Han er mit barn. -Jeg… Smitter det.
Jeg går op og vasker alt.
BRINTOVERILTE
Du vil nok ikke høre det, men du bør gå til lægen.
Ellers tak.
Hvis det var børnene, ville vi tage på skadestuen. Bare for at få ro i sindet.
Vi bør spørge dr. Murray, om hun kender nogen.
Dr. Murray er parterapeut.
Det er en slags doktor, som kender andre.
-Skal jeg opsøge en anden terapeut? -Det er ikke et svaghedstegn.
Det sagde jeg heller ikke.
-Og vi gik ikke rigtigt i parterapi. -De tre gange var rigeligt.
Og jeg vil hellere bruge pengene på mine børns fremtid
end på at tale om min barndom.
Hør her, skat. Jeg ved godt, at i din familie eller din kultur…
-Min kultur? -Kors, lad nu være.
Jeg ved bare, at jøder ikke har problemer med terapi.
Vi elsker terapeuter. Og du er tydeligvis under et stort pres.
Du hjælper ikke nogen ved at kæmpe dig igennem som en plaget superhelt.
-Siger familiens martyr. -Hvorfor er jeg en martyr?
Det er fint, du går hjemme med børnene, men brug det ikke imod mig.
Går jeg glip af noget?
Ja, de rykkede bestyrelsesmødet til sidst på ugen.
Pis. Jeg kan ikke tage til North Carolina sidst på ugen.
-Det er Zoes fødselsdag. -Vi prøver at løse problemerne her.
Så lad os gøre det.
Vi er jo nødt til at finde en måde, du kan få mere fri på.
Jeg har ikke brug for mere fri, Stan. Jeg har brug for at rykke et møde.
Paul vil have, at holdet ses mere ansigt til ansigt.
Stan mener, jeg kan stå for det, fordi jeg er inde i tingene.
Ti stille, Rodney.
Du har været ude efter mit job, siden jeg kom tilbage, og det er ækelt.
Virkelig ækelt.
Hvis du vil erstatte mig med den latterlige lille mand,
så… Jeg tror ikke, det er den slags omtale, du ønsker for firmaet, vel?
-Fald nu ned. -Hold dog op, Stan!
Den eneste, der bør repræsentere dig her, er mig.
Hvad er der galt?
Hvad fanden er det? Er det en tand?
Pis.
Hvis du leder efter mødet, går du den rigtige vej.
-De er lige begyndt… -Rør mig ikke. Jeg sagsøger dig.
Sidst jeg var her, var jeg nær død.
Så lad os håbe, det går bedre denne gang.
Træk vejret.
-Du bør ikke være her. -Jeg har født her.
Kom og vær med.
Nej, jeg bryder mig ikke om mødregrupper og hospitaler. Jeg ledte efter udgangen.
Naturligvis.
Hvad er det her?
Har der været et sygdomsudbrud? Er vi i karantæne?
Nej. Vil du ikke fortælle os, hvad der er sket med dig?
Hvornår begyndte biddene?
-Da jeg kom tilbage på arbejde. -Og hvordan var det?
Hårdt.
Hvordan kan det mon være?
Fordi…
Jeg er en af tre kvindelige partnere i mit firma.
Og fordi min datter hader, når jeg tager af sted.
Så når jeg er hjemme…
…niver hun mig overalt på huden.
Og fordi min mand er vred på mig,
selv om jeg ved, han prøver at lade være.
Og fordi jeg næsten blødte ihjel, da jeg fødte min søn.
Så når jeg ser på ham nu…
…ser jeg kun…
…at jeg aldrig vil kunne sige til ham, at hans fødsel var smuk,
for det var et forbandet blodbad.
Og det var en kamp.
Det er stadig en kamp.
Og hver eneste dag føler jeg mig bare…
…skyldig.
Ja, du lader det æde dig op.
Jeg fatter ikke, de kørte dig herhen.
Undskyld, jeg ikke tog telefonen. Jeg var sammen med børnene. Undskyld.
-Det er fint. Jeg har det fint. -Nej, og de tog næsten livet af dig her.
Jeg… Der må ikke ske dig noget.
Jeg tænker kun på, at jeg burde have været hos dig under operationen.
Jeg skulle have skreget, da lægen ikke lyttede.
Du må ikke slå dig selv oven i hovedet. Jeg frygter, du aldrig holder op.
Vil du sidde ned?
Ja.
Dit ansigt ser bedre ud.
-Har de givet dig steroider? -Nej, jeg deltog i en mødregruppe.
-Du hader mødregrupper. -Ja, det gør jeg.
Og den var fuld af uhyrer. Fuldstændig grotesk.
-Må jeg tage en kiks? -Ja.
Jeg er helt svimmel.
BASERET PÅ BOGEN AF CECELIA AHERN
Tekster af: Cecilie Hassenkam