Řev
O ženě, která na sobě našla kousance
Zlato, je tady moc bílejch.
Možná proto nechce ven.
Moc bílejch? Měla ráda doktora Williamse.
Zkusíme se soustředit.
Teď musíte hezky zhluboka dýchat, Embio.
Ambio.
- Pořádný nádech. - Do toho.
- A tlačte. Raz. Dva. - Tlač. Dva. Jo.
- Tři. Čtyři. - Dobrý. Jo, zaber.
- Pět. - Tlač.
Šest, sedm, osm, devět.
Panebože. Povedlo se. Hotovo.
- Koukněte na toho kluka! - Koukej, mámo!
Tady je, maminko.
- Umyjte ho. - Dobrá práce.
Půjdu s ním. Jak si vede?
- Poslední věc. - No páni.
- A… - Je nádhernej.
Sotva trhlinka. Dobrá práce, maminko.
Šití po půlnoci nesnáším, takže děkuju.
Hotovo.
- Máte jméno? - Ještě jsme se neshodli.
Něco cítím.
Podívejte. Fakt krásnej.
Promiňte?
Epidural by měl ještě působit.
- Lechtá to? - Ne, spíš tlačí.
Někdy za to můžou hormony.
Ne, říkám vám, něco je špatně.
Uvolněte se.
- Gregu. - Fotím.
- Má roztomilý nožky. - Prosím.
Paní doktorko, je tu dost krve. Promiňte, měla… Musíte se podívat.
Krev k tomu patří, ne?
Tlak klesá.
Zavolejte, že jedeme s vážnou atonií měchýře.
- Co se děje? - Vážnou?
- Krvácíte a musíme to zastavit. - Říkala jsem, že je něco špatně.
To jedete hned?
Nechci svoje dítě opustit.
- Jedeme. - Ano.
- Tři, dva, jedna. - Co má s očima?
Mluvte se mnou někdo!
Ustupte.
Ahoj.
Dobré ráno. Jo. Ahoj.
Tebe už je kus.
Připravenej na další den?
To je dobře. Dobře.
Tak jo, uvidíme, co nás čeká.
Fajn. Spal jsi dobře, že jo?
Jsi dneska dobře naladěnej.
Pořád chceš snídat lívance?
- Jo. - Jo? Fajn.
No teda! Zapomněl jsem, jak vypadáš v normálním oblečení.
Já taky. Sukně je mi těsná, ale snad to není vidět.
- Sluší ti to. Máš? - Ahoj.
Ahoj. Jo.
Jo.
- Jo. - Chci taky pochovat.
To nejde, zlato. Budu brášku krmit, jo?
A hodíš mě do školy?
Dneska tě hodí táta.
Chci, abys mě odvezla ty.
Vracím se do práce a nesmím přijít pozdě.
Ale já chci jet s tebou.
Víš přece, že se tento týden vracím do práce.
Nechci, abys chodila. Nechoď.
Hej, a já jsem jako vzduch?
- Můžeš? Bezva. - Jo.
Tady ho máš. Jo.
- Dobře. Pojď. - Tak jo. Vstaň.
- Pojď, kámo. - Poslyš. Dobře, tak jo.
Co kdybych tě dneska uspávala já? Jo?
A přečtu ti pět knížek. Co říkáš?
Jo? Běž. Nachystej se.
- Dost riskuješ, takhle slibovat uspávání. - Prý na mě půjdou zlehka, to zvládnu.
Všechno v pohodě. Spoustu toho můžu delegovat
a vědí, že aspoň dva měsíce nemůžu cestovat.
- Však já to zvládnu. - Jo.
- Našla jsem na webu jednu au-pair. - Takže se mám starat o tři děcka?
Není to děcko, ale puberťačka. A je vyspělá a levnější než chůva.
Proč mi chceš zkazit otcovskou?
Těším se, jak si ji se synkem užiju. Se Zoe jsem nemohl, tak mi to teď dopřej.
Dobře, tak jo.
Rozvrh je na lednici. Drž se ho.
V pohodě, stejně ho asi vezmu na celej den do kina.
Zlato, v klidu. Nedělám to poprvé.
Dobře.
Kdyby Zoe chtěla jít do školy v pyžamu, prosím, nech ji. Je mi to jedno.
- Jo? Odkdy s teroristy vyjednáváme? - Tahle teroristka se na mě teď zlobí.
Takže když se v pyžamu bude cítit líp, tak jí to dovolíme.
Co… Kde je… Sakra.
- Nikdy nemůžu… - Co?
…tu blbost najít. Kde je?
Tady.
- A mimochodem, vypadáš skvěle. - Dobře.
Díky.
Užij si to tam.
Pokusím se. Pokusím.
Hezký, přidělit nedospané matce firmu s matracemi.
Mě to rozesmálo.
Tržby klesly a nikdo samozřejmě neví proč.
- Jasně. - Ahoj, vítej zpět.
Díky, Stane. I za ty krásné květiny, co jsi poslal.
Investiční firma a děti.
Bože. Fakt nevím, jak to vy ženy děláte.
Hlavně skrz čáry a kouzla.
No, tvůj tým se dobře držel, zatímco jsi tu nebyla.
A tady Rodney je mnohem schopnější, než se čekalo.
Díky, Stane.
- Tak jo. - Zatím.
- Ahoj. - Měj se.
„Schopnější, než se čekalo.“
Není nad urážku převlečenou za kompliment.
Měli bychom tu mít jejich CEO. Kde je?
V Trinity v Severní Karolíně.
Jo, čekali jsme, jestli nebudeš potřebovat ještě zůstat se synem, než někam pojedeš.
Pardon, je deset.
Všichni ven. Jdu odsávat.
To můžeš. Už jsem to viděl mockrát.
Kdybych ti chtěla ukázat prsa, viděl bys je.
Neuvidíme je náhodou stejně všichni?
- „Psí smolař jménem…“ - „Psí smolař jménem
- Zůstaň…“ - „Zůstaň.“
Ahoj.
- Koukni. - Mami!
- Ahoj. Pojď sem. - Čekala na tebe. Harvey ne.
Mrzí mě to, já…
Chtěla jsem jít dřív, ale pak přišlo pár hovorů,
- co jsem musela vzít. - Jasně.
Poslyš, jak to dneska šlo? No páni.
Táta mě vyzvedl brzy.
Volala učitelka.
- Zoe prý víc jak hodinu brečela. - Zoe.
A pak u večeře byla pěkně hnusná k bráškovi.
Může ti to říct sám.
Ten na mě má čich.
Pojď sem.
Táta to dočte a já ti přijdu dát dobrou noc, až Harveyho nakrmím, jo?
Dobře?
Když se vrátíš domů, má tu být líp, ne ještě hůř.
Mrkneš se na tuhle vyrážku, co mám na prsu?
Snažíš se zkazit atmosféru?
Ne, můžeš se podívat? Koukej.
Dobře.
Není to pásovej opar, že ne? Nemůžu sakra chytit opar, ne?
Ne, ten bývá myslím na zádech. Nezačínal by na prsu.
Možná to je… Možná… Že by Harvey?
Ale kousnutí bych cítila.
- Jo. Poslyš… - Už mu lezou zuby, ne?
Nic proti hraní na detektiva, ale padneš tak za deset minut.
Fakt je chceš strávit zkoumáním vyrážek na netu?
- Ne. - No že ne?
Ne, to nechci.
- Kde jsme byli? - Jo.
Mami, je mi smutno. Lehni si za mnou.
Uložils ji?
Jo.
Tak jo.
Díky.
Proč nezůstaneš doma jako jiný mámy?
No, všechny mámy nejsou stejný.
Zlatíčko, co to děláš?
Chci tě držet.
Už mě držíš.
Chci tě držet za kůži.
Dobře.
IRR je pozitivní, riziko nízké.
Návratnost v pěti letech.
Další tři strany ve složkách jsou metriky s různými verzemi grafů.
Už umím s Google Charts. Dík, Vinayi.
MŮJ ČTYŘLETÝ KOUŠE
„JAKO BY JI POKOUSAL PES!“
…ale i dodatečná likvidita až 1,2 miliardy.
A teď k fondu dva.
Ambio.
Povíš nám, jak vypadá fond dva?
Jistě.
Ano.
Čísla vypadají povzbudivě.
V kolik tě vyzvednou?
- Ve 3:30. - Pozdější let nenašli?
Ostatní letěli včera.
Já nechtěla od dětí odjet na dvě noci,
tak jsem se snažila sehnat dřívější…
Sakra. Koukni na to.
Poslyš, nechceš s sebou prášky?
Nemůžu. Kojím.
To byl vtip. Napůl. Co ta věc? No, co to odsát a vyhodit?
Co? Nebudu plýtvat kvůli služebce.
Pro… Promiň. Cestování nesnáším.
Říkala jsem jim, že aspoň dva měsíce nikam nechci.
A když něco řeknu teď, tak budu za slabou.
Poslyš, až se vrátíš, co si vyjít? Seženu hlídání.
Volnej večer nám prospěje.
Ta představa zní krásně.
Představa.
Nebo na jídlo kašleme a půjdeme rovnou do poradny.
Zamluvím náš stůl.
Carrie za naši matraci dala 7 000 $.
- Ty vole. - Ne, prvně mě naštvala.
Ale když si vezmeš, že na ní spíme my dva a dvě děti…
Jo, jasně. Na osobu to vychází skvěle.
VÍC SNŮ ZA MÉNĚ PENĚZ!
Tohle na mě působí, jako že je rok 1955,
černoši nekupujou matrace
a bělošky nosí hedvábný košilky a v posteli nehnou ani prstem.
Jasně, jen nezapomínej, že Paul je na tu děsnou reklamu citlivej.
Ráno mi kvůli tomu volal.
Ten hovor měl jít ke mně, tak to příště přepoj.
Nebuď žárlivka. Na každýho se jeho kousek CEO dostane.
U oběda je zvládneme týmově.
- Fajn. Cokoli chceš. - A mám prosbu.
Dej si předtím chleba.
Je to pracovní oběd, ne Mardi Gras.
- Co… Bavím je. - Pomáhám.
- V tom jsem dobrej. - Myslím to dobře.
Proto koupím drahou japonskou whisky…
- Ve zlým bych to neříkala. - …kterou tu asi nemají.
GREG ZMEŠKANÝ VIDEOHOVOR
Královna je zpět.
Byla jsi fakt ostrá. I já se tě bál.
Díky. Musím říct, že je fajn být zpátky v sedle.
Když jsme zase všichni, mrkneme, co tu mají za chlast?
- Rozhodně jdeme pít. - Jo.
Platí Ambia.
Je smutný, že se mi v tomhle zaplivaným letištním hotelu líbí?
Jo. Musíš víc chodit ven. Jo.
Říká ten, co má nonstop výpomoc a ženu, co nepracuje.
Hej, ona to tak chce, jasný?
Jsem feministickej manžel.
- Blbost. - Tvrdě makám,
aby ona nic dělat nemusela.
Takhle myslím feminismus nefunguje.
- Tak dobře. Srát na něj. - Ne.
- Nejsem ve formě. - Jasně.
- Na zdraví, madam. - Na zdraví.
Snažíš se mi sebrat práci?
- Nevím. Snažím? - No řekni.
- Nebo si s tebou jen hraju. - Proč?
Korporátní intriky. Drama.
Klídek.
Jo, na Železným trůnu mě to bavilo,
ale rozhodně nechci tvou pracovní dobu, ta je děsná.
PŘIJMOUT HOVOR
No tak. Nezvládne je uspat sám?
- Jo, ale… - Ale co? Co jako udě…
Dopřej si volnej večer.
Koukni na můj. Ani není zapnutej. Víš proč?
Protože jsem na služební cestě.
Jo, no vida. Vítej, svobodo. Vítej.
Tobě se to o svobodě mluví,
když ti z těla co dvě hodiny nekape mlíko.
Ne, to ne, nemám… A sakra. Je to tu.
- Ne. - Ale jo.
- Lidi, ne. To nejde. - Nemůžu.
Jinak to nejde.
- Tak? - Ne. Tak jo.
- Hudba za 300… - Co?
- Ovládli jsme jukebox. - Ambio.
Dobře, fajn. Srát na to. Jsem pro, jo?
- To byl hnus. - Jo.
Raz, dva, tři.
Jupí!
Jo!
…nedaleko Trinity
v rušné čtvrti města,
kde se snoubí ruch města
s krásou přírody v jeho okolí.
Ahoj. Moc se… Moc se omlouvám. Prošvihla jsem tvoje volání.
Všechno v pohodě?
Jo. Harvey se vzbudil se čtyřicítkou.
Panebože. A dobrý?
Nedokázal usnout v postýlce, tak ho celej den nosím,
ale už je mu líp.
A… A vzal jsi ho k doktorovi?
Jo, jasně.
A podle něj o nic nejde?
A děti mívají horečky pořád.
- Když byla Zoe malá… - Jo, už končím. Ať ho nevzbudím.
- Ozvu se zítra, jo? - Počkej.
Mám… Chceš, abych se vrátila dřív?
Můžu si zkusit přehodit let.
Ne, chci, abys to sakra zvedala, když doma dohlížím na obě naše děti.
Podle mě nechci zas tak moc.
- Jsem tu. - Běž za mámou.
Mami, Harvey má zub.
Co je? Co se stalo?
Ahoj, Zoe. Neboj se.
To nic. Jen mám pár bebínek na obličeji.
- Co to? - Nemůžeš za to.
Tys mě nekousla, tak neboj.
Ahoj. Nechceš mě obejmout? Stýskalo se mi.
Co kdyby sis nahoře pustila seriál?
Já mámě pomůžu s náplastmi a pak bude zábava, jo?
Za chvíli jsem tam, jo?
- Co se stalo? - Nevím.
Vzbudím se a na krku a obličeji…
Dobře, ukaž mi to. Ukaž. Ty jo, máš to všude.
Počkej.
Panebože. Snědla jsi něco divnýho? Nevzala sis třeba něco?
Jako že za to můžu já?
To jsem neřekl.
Au. Jako by mi kůži prořezávaly mini dýky.
- Prostě… - Můžu?
Ne.
- Jdu za ním. - A můžeš?
- Nejsem mrzák, zvládnu chovat dítě. - Jen… Je to nakažlivý?
Ehm, jdu všechno vyprat.
3% PEROXID VODÍKU
Nechceš to slyšet, ale měla bys k doktorovi.
Ne, díky.
Kdyby se to dělo někomu z dětí, už jsme na pohotovosti, ne? Pro klid duše.
Zeptal bych se dr. Murrayové, jestli o někom neví.
Murrayová je manželská poradkyně.
Jo, je to určitej druh doktora, co zná jiný druhy doktorů.
- Zase navrhuješ terapii? - Terapie není nutně známka slabosti.
To jsem taky neřekla.
A my jsme na terapii nikdy pořádně ani nechodili.
Byli jsme tam třikrát, a i to bylo moc.
Upřímně, radši ty prachy vrazím do dětí než za ně mluvit o svým dětství.
Zlato, já vím, že ve tvé rodině nebo kultuře
- terapie… - V mé kultuře?
Fajn, Ježíši. Můžeš se prosím uklidnit?
Jo? Jen říkám, že židi s poradci problém nemají.
Milujeme je.
A ty jsi teď zjevně pořád ve stresu
a nikomu nepomáhá, že se s tím rveš sama jako nějakej mučenej superhrdina.
Říká mučedník rodiny.
Já že jsem mučedník?
Chceš být doma s dětmi? Fajn. Ale nepředhazuj mi to.
Něco mi ušlo?
Schůzi předsednictva, přehodili na konec týdne.
Sakra, na víkend do Severní Karolíny nemůžu.
Zoe má narozeniny.
No, my tady řešíme problémy…
Aha, fajn. Řešme.
No, zjevně musíme najít způsob,
jak ti umožnit další volno.
Nepotřebuju víc volna, Stane. Potřebuju přehodit schůzku.
Paul prostě chce tým zase vidět osobně.
- Stan to chce svěřit mně, když… - Jo.
- …mám obličej bez jizev. - Sklapni, Rodney.
Snažíš se mi tu podělanou práci vzít, co jsem zpátky, a je to hnusný. Fakt.
A jestli se mě snažíš nahradit tímhle směšným nýmandem, tak…
No, takovou reklamu pro tuhle firmu přece nechceš, nebo jo?
Tak jo, klid.
Nech toho, Stane.
Jedinej, kdo by tuhle firmu měl reprezentovat, jsem já.
Co je ti?
Co to do prdele je? Není to zub?
Do prdele.
Pokud jdete na schůzku, jdete správným směrem.
- Teď začali… - Nesahat.
Zažaluju vás.
Posledně jsem tady málem umřela.
Tak doufejme, že to tentokrát půjde lépe.
Dýchejte.
Tady nemáte co dělat.
Tady jsem rodila.
Prosím, přidejte se.
Ne, já mama terapie nemusím a nemocnice taky ne. Jen hledám východ.
Aha, jistě.
Co má tohle být?
Vypukla epidemie? Jsme v karanténě?
Ne. Nepovíte nám, co se vám stalo?
Kdy ty kousance začaly?
Po návratu do práce.
A jak to tam šlo?
Těžko.
A co je podle vás důvod?
Je to tím…
…že jsem v naší firmě jedna ze tří žen na pozici partnera.
A dceru hrozně zlobí, že nezůstávám doma,
takže když doma jsem…
…štípe mě do každého kousíčku kůže.
A manžel ke mně cítí zášť,
i když se s tím snaží bojovat.
A taky jsem málem vykrvácela při porodu svého syna.
Takže když se na něj teď podívám…
…vidím jen to…
…že mu nikdy nedokážu říct, že jeho porod byla krásná věc,
protože to byla prostě krvavá lázeň.
A byl to boj.
Pořád je to boj.
A každej den se cítím…
…provinile.
Ano, necháváte se tím sžírat zaživa.
Nechápu, že tě vzali sem.
Promiň, že jsem to nezvedl. Děti.
- Měl jsem to vzít, promiň. - To nic. Jsem v pohodě.
Nejsi. Tady nezůstaneš. Málem tě tu zabili.
Chci… Nesmí se ti nic stát.
Pořád si říkám, že na tom sále jsem měl být tehdy pořád u tebe.
A seřvat tu doktorku, když tě ignorovala.
Přestaň, prosím. Toho sebemrskání už bylo dost.
Přisedneš si?
Jo.
Už vypadáš líp.
Dali ti steroidy nebo co?
Ne, zašla jsem na mama terapii.
Vždyť je nesnášíš.
Jo. Jo, to je fakt.
A bylo tam plno zrůd. Fakt bizarní.
- Můžu krekr? - Jo.
- Jinak omdlím. - Dej si.
PODLE KNIHY CECELIE AHERN
Překlad titulků: Růžena Svobodová