Ревіння
Жінка, в якої з'явилися сліди укусів
Милий, тут забагато білих.
Може, тому він не хоче з'являтися.
Забагато білих?
Доктор Вільямс їй сподобалася.
Не будемо відволікатися.
Дихай глибоко, Ембіє.
Я Амбія.
-Глибокий вдих. -Ти зможеш.
-І тужся. Раз Два. -Тужся. Два. Давай.
-Три. Угу. Чотири. -Ти можеш. Давай.
-П'ять. -Тужся!
Шість, сім, вісім, дев'ять.
Боже мій. Це сталося.
-Здоровий хлопчик! -Дивись, мамусю!
Тримайте, мамусю.
-Витремо його. -Ви молодець.
Я – з ним. Як він?
-І останнє… -Погляньте на нього!
-І… -Такий гарненький.
Майже без розривів. Молодець, мамусю.
Терпіти не можу опівночі накладати шви. Тож дякую.
От і все.
-Уже обрали ім'я? -Ще не дійшли згоди.
Я щось відчуваю.
Подивіться, який гарний.
Вибачте!
Епідуралка діятиме ще кілька годин.
-Наче свербить? -Ні, скоріше наче тисне щось.
Іноді дивні відчуття виникають через гормони.
Ні. Кажу вам: щось не так.
Розслабтеся.
-Ґреґу. -Я тут фоткаю.
-У нього такі гарні ніжки. -Будь ласка.
Лікарю, тут багато крові.
Перепрошую. Вам слід на це глянути.
Завжди море крові, так?
Тиск падає.
Повідомте, що ми веземо пацієнтку з важкою атонією матки.
-Що сталося? -Як це – «важкою»?
Ви втрачаєте багато крові. Треба зупинити кровотечу.
Я ж казала, що щось не так.
Ви її забираєте? Зараз?
Я не хочу полишати дитину.
-Веземо. -Є.
-Раз, два, три. -Що в неї з очима?
Мені хтось щось пояснить?
Звільніть коридори.
Привіт.
Доброго ранку. Ага. Привіт.
Ух який ти.
Готовий почати день?
Молодець. Добре.
Ходімо глянемо, чим зайнятися.
Ти ж добре спав, еге?
У тебе сьогодні хороший настрій.
Хочеш млинці на сніданок?
-Так. -Точно? Добре.
Ого, це ж треба. Я вже й забув, яка ти в справжньому одязі.
І я забула. Спідниця затісна, та, сподіваюся, ніхто не помітить.
-Дуже гарно. Візьмеш? -Привіт.
Привіт. Так.
Так, так.
-Так, так. -Мамо, візьми мене на руки.
Не можу, сонечко. Зараз годуватиму твого брата.
Відвезеш мене до школи?
Сьогодні тебе відвезе татко.
А я хочу, щоб ти відвезла.
Сьогодні я повертаюся на роботу й не можу запізнюватися.
А я хочу, щоб відвезла ти.
Ми ж говорили, що на цьому тижні я повернуся на роботу.
Я не хочу, щоб ти їхала. Не їдь.
А я тобі не підхожу, мала?
-Візьмеш? Ага. -Так. Беру.
Отак.
-Іди до мене, друже. -Гей, устань.
-Ходімо. -Підійди.
Так. Добре.
Давай я сьогодні вкладу тебе спати.
Прочитаю тобі п'ять книжок. Що скажеш?
Так? Іди збирайся.
Ти ризикуєш, даючи їй такі обіцянки.
Мене обіцяли берегти. Тож усе добре.
Усе буде добре. Мені є кому передоручити роботу.
І всі знають, що мені ще два місяці не можна в поїздки.
-Ти ж знаєш, що я впораюся? -Так.
Я дивилася сторінку однієї au pair.
Хочеш мені ще й третю дитину навісити?
Вона не дитина, а підліток.
Доросліша, ніж її однолітки. І це дешевший варіант, ніж няня.
Чому ти хочеш зіпсувати мою декретну відпустку?
Я радію, що туситиму з оцим дружбаном.
Із Зої я вдома не сидів. Тож дай мені насолодитися.
Гаразд.
Розклад на холодильнику. Дотримуйся.
Ага. Скоріше за все я піду з ним на цілий день у кіно.
Мила, все добре. Я маю досвід.
Добре.
Якщо Зої хоче піти до школи в піжамі, нехай іде. Мені байдуже.
Невже? Думав, ми не ведемо переговорів з терористами.
Ця терористка зла на мене, бо я йду,
тож якщо так вона почуватиметься безпечно – дозволимо.
Де ж ця… Прокляття.
-Ніколи не можу… -Що?
…знайти цю штучку. Де ж вона?
Ось.
-До речі, маєш чудовий вигляд. -Добре.
Дякую.
Насолодись цим днем.
Спробую.
Поетично: дати невиспаній матері клієнта, що продає матраци.
Мене це повеселило.
Дохід і прибутки впали, та, звісно, ніхто не знає чому.
-Ясно. -Гей, з поверненням.
Дякую, Стене. І дякую за такі милі надіслані тобою квіти.
Приватний капітал і діти.
Боже. Не розумію, як вам, жінкам, це вдається.
Здебільшого завдяки чаклунству.
Твоя команда добре справлялася, поки тебе не було.
А Родні значно кращий працівник, ніж ми очікували.
Дякую, Стене.
-Гаразд. -Бувайте.
-Бувай. -Бережи себе.
«Значно кращий, ніж ми очікували».
Я завжди любив образи, замасковані під компліменти.
На цій зустрічі має бути директор. Де він?
У Трініті, Північна Кароліна.
Хотіли спочатку дізнатися твої плани
та чи не треба тобі більше часу провести з дитиною.
Вибачте. Уже десята.
Вийдіть. Я буду зціджуватися.
Давай. Я не раз бачив, як це робить дружина.
Родні, якби я хотіла показати тобі цицьки, то показала б.
А хіба ми й так не побачимо твоїх цицьок?
-«Невезучий пес на ім'я…» -«…невезучий пес на ім'я…»
-«Будь Поряд…» -«Поряд».
Привіт.
-Гей, глянь-но. -Матусю.
-Гей. Отак. -Вона тебе дочекалася, а Гарві – ні.
Мені дуже жаль. Я…
хотіла піти раніше, та мусила взяти участь
-у двох конференц-дзвінках. -Ясно.
Як пройшов день? Боже.
Татко забрав мене раніше.
Дзвонила міс Моллі.
-Зої проплакала більше години. -Зої.
А за вечерею була геть не чемна з братом.
Він тобі сам про це розповість.
Наче нюхом мене чує.
Іди-но сюди.
Татко тобі ще почитає, а я зайду
сказати «добраніч», коли погодую Гарві.
Добре?
Коли ти приходиш додому, має ставати краще, а не гірше.
У мене якийсь висип на грудях – можеш глянути?
Хочеш зіпсувати романтичний настрій?
Ні. Можеш глянути? Дивись.
Добре.
Це ж не герпес? Не може бути, щоб у мене виліз герпес.
Ні. Здається, герпес спочатку вилазить на спині. Не на грудях.
Може… це Гарві?
Та я б відчула, якби він мене вкусив.
-Так. -У нього ріжуться зуби?
-Це так? -Послухай,
я не проти погратися в детектива, та ти через десять хвилин заснеш.
Ти справді хочеш провести цей час, гуглячи підозрілі висипи?
-Ні. -Правда ж?
Ні, я цього не хочу.
-То на чому ми зупинилися? -Ага.
Мамо, мені самотньо. Приходь полеж зі мною.
Думала, ти її вклав.
Уклав.
Гаразд.
Дякую.
Чому ти не можеш сидіти вдома, як інші мами?
Бо не всі мами однакові.
Сонечко, що ти робиш?
Хочу тебе обійняти.
Ти мене вже обіймаєш.
Хочу обійняти шкіру на твоїй руці.
Добре.
Чистий IRR позитивний. Ризик низький.
Вкладені кошти повернуться за п'ять років.
Наступні три сторінки в документах – показники,
викладені в кількох варіантах інфографіки,
бо я нарешті освоїв Google Таблиці. Дякую, Вінаю.
ЧОТИРИРІЧНА ДИТИНА КУСАЄТЬСЯ
«НАЧЕ СОБАКА ПОКУСАВ!»
…додаткова ліквідність
у розмірі принаймні 1–1,2 мільярда.
Тепер щодо другого фонду.
Амбіє.
Хочеш обговорити ситуацію в другому фонді?
Так.
Хочу.
Ці цифри дозволяють відчути оптимізм.
О котрій по тебе заїдуть?
-О 03:30. -Не знайшли місця на пізнішому рейсі?
Усі інші прилетіли туди вчора.
А я не хотіла залишати дітей на дві ночі,
тож намагалася знайти ранній…
Чорт. Ти ба.
Не хочеш узяти з собою наркотиків?
Мені не можна. Я годую груддю.
Це був жарт. Напівжарт.
Може, просто виливай те, що зцідиш?
Що? Я не марнуватиму молоко через відрядження.
Вибач. Терпіти не можу поїздки.
Я казала, що воліла б обійтися без них хоча б два місяці.
Та якщо я тепер щось скажу – вважатимуть мене слабкою.
Може, сходимо кудись, як повернешся? Залишимо дітей з нянею.
Нам обом треба відпочити.
Теоретично – було б чудово.
Теоретично.
Або заб'ємо на ресторан і підемо одразу на сімейну терапію –
наше звичне дозвілля.
Керрі купила нам матрац за сім тисяч.
-Чорт забирай. -Спочатку я розізлився,
але ж на ньому щоночі сплять двоє дорослих і двоє малюків…
Еге. Вигідна пропозиція, якщо розбити на чотирьох.
ПЛАТІТЬ МЕНШЕ, МРІЙТЕ БІЛЬШЕ!
Дивлюся на це й думаю, що тепер 1955 рік,
темношкірі не купують матраців,
а білі жінки носять шовкові піжами
й ніколи не працюють у ліжку.
Хочу попередити:
для Пола їхня гівняна маркетингова стратегія – чутлива тема.
Він дзвонив поговорити про це.
Він мав говорити про це зі мною. Наступного разу перемикай на мене.
Не будь ревнивим хлопцем. Директорів на всіх вистачить.
Поговоримо з ними разом за ланчем.
-Добре. Як скажеш. -І зроби мені одну послугу.
Поїж перед ланчем хліба.
Це бізнес-ланч, а не Марді Ґра.
-Що… Я веселий. -Просто раджу.
-У цьому моя цінність. -Я кажу це, бо мені не байдуже…
Для цього я купую дуже дороге японське віскі…
-…інакше я б нічого не казала. -…якого в них тут і нема.
ҐРЕҐ ПРОПУЩЕНИЙ ВИКЛИК У FACETIME
Королева повернулася.
Оце ти накинулася на них. Навіть я тебе боявся.
Дякую. Мушу зауважити,
що приємно знову відчути владу.
Гей, якщо вже ми всі знову разом,
пошукаємо, чи тут є що випити?
-Ми точно вип'ємо. -Так.
Амбія платить.
Це жалюгідно, що мені так добре в цьому нікчемному готелі в аеропорту?
Так. Тобі треба більше десь бувати.
Каже той, кому цілодобово допомагають слуги, і чия дружина не працює.
Це її вибір.
Я дуже феміністичний чоловік.
-Маячня. -Я ґарую як навіжений,
щоб вона могла нічого не робити.
Не думаю, що це – фемінізм.
-Ну… й дідько з ним. -Ні.
-Вибач, невдало висловився. -Нічого.
-Будьмо, міледі. -Бідьмо. Мм.
Ти хочеш зайняти мою посаду?
-Не знаю. Хочу? -Це ти мені скажи.
-Може, я просто збиткуюся з тебе. -Чому?
Корпоративні інтриги. Драма.
Розслабся.
Так. Мені подобалося сидіти на Залізному троні,
та я точно не хочу твого навантаження. Воно нелюдське.
ҐРЕҐ ВІДПОВІСТИ
Він що, не може без тебе дітей вкласти?
-Може, але я… -Але що? Що ти ро…
Відпочинь хоч один вечір.
Глянь на мій телефон. Вимкнений. Знаєш чому?
Бо я у відрядженні.
Так. Вітаю на свободі. Вітаю.
Тобі легко говорити про свободу,
бо з твого тіла не тече молоко кожні дві години.
Ні, я не… О, чорт. Почалося.
-Ні, ні. -Так.
-Ми такого не п'ємо. -Мені не можна.
Не відкрутитеся.
-Твоя черга. -Гаразд.
-Триста баксів на пісні… -Що?
Королі музавтомата.
Амбіє.
Гаразд. Нехай. Я вип'ю.
-Лайно якесь. -Так.
Раз, два, три.
У-у!
Так!
…розташована на околиці Трініті
в яскравому районі міста,
в якому поєднується привабливість міста
й краса природи навколо.
Привіт. Мені дуже жаль, що я… пропустила твій дзвінок.
Усе гаразд?
Ага. Гарві прокинувся з температурою 40.
Боже мій. Як він?
Не хотів спати в ліжечку, і я цілий день ношу його на руках.
Зараз йому краще.
Ти… возив його до педіатра?
Авжеж.
І він сказав, що це нормально?
У дітей часто підіймається температура.
Коли Зої була мала…
Я прощатимуся. Не хочу його розбудити.
-Завтра поговоримо. Добре? -Зачекай.
Хочеш, я повернуся додому раніше?
Спитаю, чи є місця на більш ранній виліт.
Ні. Я хочу, щоб ти, бляха, брала слухавку,
коли я сиджу вдома сам з двома дітьми.
Це мінімум того, що можна просити.
-Я вдома. -Зустрінь маму.
Мамо, в Гарві виліз зуб.
Що сталося, мала?
Привіт, Зої, усе добре.
У мами вилізли кілька бо-бо на шиї й на обличчі.
-Що сталося? -Це не через тебе.
Ти мене не кусала, усе добре.
Обіймеш мене? Я скучила за тобою.
Може, підеш нагору, подивишся телевізор?
Я допоможу мамі наліпити лейкопластир, а потім пограємося.
Ми швиденько.
-Що сталося? -Я не знаю.
Я прокинулася, а в мене на шиї й на обличчі…
Можна, я гляну? У тебе воно на всю щоку.
Зачекай.
О боже. Ти їла щось екзотичне? Чи щось приймала?
То це я винна в тому, що сталося?
Я цього не казав.
Воно дуже болюче. Наче маленькі кинджали протикають шкіру.
-Просто… -Можна гляну?
Ні.
-Я візьму його. -Упевнена?
Я ж не інвалід. Можу втримати дитину.
Я…
А це не заразно?
Піду, поперу все.
ПЕРЕКИС ВОДНЮ
Ти не хочеш цього чути, але тобі треба до лікаря.
Ні, дякую.
Якби таке сталося з кимось з дітей,
ми б за мить уже були в лікарні. Про всяк випадок.
Думаю, слід спитати в доктора Мюррей, чи знає вона, що це.
Доктор Мюррей – сімейний психотерапевт.
Тобто вона спеціаліст, який знає спеціалістів з інших питань.
Мені піти до іншого терапевта?
Візит до психотерапевта – не завжди прояв слабкості.
Я такого не казала.
І, чесно кажучи, я б не сказав, що ми «ходили» до психотерапевта.
Ми були в неї тричі. Цього достатньо.
Я краще витрачатиму гроші на майбутнє дітей,
ніж розмовляючи про дітей.
Мила, я знаю, що у твоїй родині, у твоїй культурі,
-терапія… -Моїй культурі?
Господи, та не сердься на мене.
Я знаю лише те, що євреї не мають проблем з психотерапевтами.
Ми їх любимо.
А ти очевидно переживаєш сильний стрес,
і ти нікому не допоможеш, якщо терпітимеш, зціпивши зуби,
як якийсь супергерой під тортурами.
Сказав сімейний мученик.
Чого це я мученик?
Хочеш сидіти вдома з дітьми – чудово. Але не дорікай мені цим.
Я щось пропустила?
Так. Зустріч ради директорів перенесли на кінець тижня.
Чорт. Я не можу поїхати в Північну Кароліну в кінці тижня.
-У Зої день народження. -А-а.
Ну, ми тут вирішуємо проблеми…
То давайте їх вирішувати.
Очевидно, треба придумати,
як відправити тебе в додаткову відпустку.
Мені не потрібна відпустка, Стене. Потрібно перенести зустріч ради.
Полу просто потрібно більше часу проводити з командою,
-і Стен доручає це мені, бо в мене… -Так.
…презентабельний вигляд.
Замовкни, Родні.
Відколи я повернулся, ти все мітиш на моє місце. Це огидно.
Дуже огидно.
І якщо ти хочеш позбутися мене й замінити цим сміховинним чоловічком…
ну… не думаю, що ти хочеш такої слави для цієї фірми. Правда ж?
Гаразд. Заспокойся.
Годі, Стене.
Єдина людина, яка має представляти вас у цій компанії – я.
Що сталося?
Що це, в біса, таке? Це зуб?
Чорт.
Якщо ви на зібрання, ви йдете правильно.
-Щойно почали. -Не торкайтесь.
Я подам на вас у суд.
Минулого разу я тут ледь не померла.
Сподіваюся, цього разу справи підуть краще.
Дихайте.
Вам сюди не можна.
Я тут народжувала.
Приєднуйтеся до нас.
Ні, я не ходжу на групову терапію й не лежу в лікарнях.
Я шукала вихід.
Звісно.
Що тут діється?
Стався спалах хвороби? Ми тут на карантині?
Ні. Може, розповісте, що з вами сталося?
Коли з'явилися укуси?
Коли я повернулася на роботу.
І як вам було?
Важко.
А чому, як гадаєте?
Тому що…
серед партнерів моєї фірми лише три жінки, і я одна з них.
А ще тому, що моя дочка дуже не любить, коли я йду,
тож коли я поряд з нею, вона…
щипає мене скрізь, де може.
А ще тому, що мій чоловік ображається на мене,
хоч, я знаю, намагається не ображатися.
І тому, що я ледь не померла від втрати крові, народжуючи сина.
І тепер, коли я на нього дивлюся…
я думаю лише про те…
що ніколи не зможу розповісти йому, що його народження було прекрасне,
бо це було просто море крові.
Я боролася.
І досі борюся.
Але щодня відчуваю…
вину.
Так. Це почуття їсть вас живцем.
Повірити не можу, що тебе привезли сюди.
Вибач, що не відповідав – був з дітьми.
Слід було відповісти. Вибач.
Нічого.
Ні. Тобі не можна тут бути. Ти тут ледь не померла.
Я… не можу допустити, щоб з тобою щось сталося.
Я все думаю, як ти лежала на тому столі.
Я мусив бути поряд увесь час.
Мусив накричати на лікарку, яка тебе не слухала.
Не звинувачуй себе. Боюся, ти ніколи не зупинишся.
Сядеш?
Так.
Обличчя вже краще.
Вони тобі стероїди дають чи що?
Ні, я сходила на групову терапію для мам.
Ти ж її ненавидиш.
Так. Ненавиджу.
І там було повно чудовиськ. Абсолютно гротескних.
-Можна, я візьму крекер? -Можна.
-Я зараз зомлію. -Ти такий.
ЗА МОТИВАМИ КНИЖКИ СЕСІЛІЇ АХЕРН
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко