Sieviete, kurai uz ādas parādījās kodumu pēdas
Mīļais, te ir pārāk daudz balto.
Varbūt tāpēc viņš nenāk laukā.
Pārāk daudz balto?
Viņai patika dakteris Viljamss.
Mēģināsim nenovirzīties.
Tev tagad jāelpo pamatīgi un dziļi, Embij.
Ambija.
-Dziļa ieelpa! -Aiziet, tu vari!
-Un aiziet! Viens. Divi. -Aiziet! Divi. Nu!
-Trīs. Četri. -Labi! Tev izdodas! Nu!
-Pieci. -Spied! Spied!
Seši, septiņi, astoņi, deviņi.
Ak dievs! Viss ir galā. Viss galā.
-Skat, kāds veselīgs puika! -Re, mammu!
Lūdzu, mammu.
-Notīrīsim viņu. -Malacis, mamma.
Es iešu viņam līdzi! Kā viņam iet?
-Vēl viena lieta. -Paskat tik!
-Un... -Tik jauks!
Mazs plīsumiņš. Malacis, mamma!
Man pēc pusnakts nepatīk likt šuves, tāpēc - paldies!
Nu re.
-Vārds jau izdomāts? -Tāds, kas patiktu abiem, nav.
Es kaut ko jūtu.
Paskat! Tāds jaukumiņš!
Atvainojiet?
Analgēzija darbosies vēl pāris stundas.
-Jūtat tirpšanu? -Nē, drīzāk spiedienu.
Nu, reizēm hormoni drusciņ jauc galvu.
Nē, nē, es jums saku, kaut kas nav labi.
Mēģiniet nomierināties.
-Greg! -Es fotografēju.
-Tik smukas pēdiņas! -Lūdzu. Lūdzu. Lūdzu.
Dakter, tur ir daudz asiņu.
Atvainojiet, jums vajadzētu apskatīties.
Vienmēr īsta asinspirts, ne?
Asinsspiediens krītas.
Zvani un saki, ka mēs braucam augšā. Nopietna dzemdes atonija.
-Kas noticis? -Kā - nopietna?
Jūs asiņojat, un mums asiņošana jāaptur.
Es teicu, ka kaut kas nav kārtībā.
Jūs viņu vedīsiet uzreiz?
Es negribu pamest bērniņu.
-Braucam! -Ir!
-Trīs, divi, viens. -Kas viņai ar acīm?
Man kāds kaut ko paskaidros?
Atbrīvoju gaiteni.
Sveiks!
Labrīt! Jā, sveiks!
Paskat tik!
Jā, esi gatavs sākt dienu?
Malacis! Labi.
Tā. Paskatīsimies, ko tagad darīsim.
Jā, tu ļoti labi gulēji, vai ne?
Tev šodien ir laba oma.
Joprojām gribi pankūkas?
-Jā. -Tiešām? Labi.
Paskat! Biju jau aizmirsis, kā tu izskaties īstās drēbēs.
Es arī. Svārki ir nedaudz par šauru, bet ceru - neviens nepamanīs.
-Ļoti labi izskatās. Paņēmi? -Sveiks!
Sveiks! Jā. Jā.
Jā, jā, jā.
-Jā, jā, jā. -Mammīt, paņem rokās mani!
Nevaru, mīlulīt. Es tagad barošu brāli, labi?
-Uz dārziņu mani vedīsi tu? -Šodien vedīs tētis.
Es gribu, lai ved tu.
Mammītei ir pirmā darba diena, un es nedrīkstu nokavēt.
Bet es gribu, lai tu!
Atceries, mēs runājām, ka mammīte atsāks strādāt?
Es negribu, ka tu strādā. Neej!
Vai tad es esmu tukša vieta, mīļā?
-Paņemsi? Labi. -Jā, ņemu.
Lūdzu. Jā.
-Labi. Nāc, draudziņ! -Labi. Tā, nāc!
-Nāc, puisīt. -Nāc šurp.
Tā. Tā.
Varbūt es šovakar varētu likt tevi gulēt, labi?
Un es izlasīšu piecas grāmatas. Ko saki?
Jā? Ej! Ej, ģērbies!
Riskants solis - apsolīt, ka liksi gulēt.
Mani solīja nenostrādināt. Būs labi.
Viss būs labi. Man ir pašai sava komanda,
un viņi zina, ka vēl vismaz divus mēnešus es nevaru ceļot.
-Tu taču zini, ka tikšu galā? -Jā.
Es paskatījos au pair auklīšu lapā.
Gribi man piespēlēt vēl vienu bērnu?
Bērnu ne. Pusaudzi.
Un viņa ir gandrīz pieaugusi un lētāka par aukli.
Kāpēc gribi sabojāt manu bērna kopšanas atvaļinājumu?
Es priecājos, ka varu būt kopā ar savu puiku.
Ar Zoju man nebija laika. Ļauj vismaz tagad!
Labi. Labi.
Grafiks ir uz ledusskapja. Rīkojies pēc tā.
Neuztraucies, droši vien vedīšu viņu uz kino.
Mīļā, ir taču labi. Neesmu pirmoreiz ar pīpi uz jumta.
Labi. Ja Zoja uz dārziņu grib iet pidžamā, lūdzu, ļauj viņai. Mani tas neuztrauc.
Ak tā? Man likās, ka mēs teroristiem nepiekāpjamies.
Šī teroriste dusmojas, ka es eju prom,
tāpēc, ja pidžamā viņa jutīsies drošāk, mēs to ļausim.
Kas... Kur ir tas... Bļāviens!
-Nekad nevaru... -Kas ir?
to štruntu atrast. Kur ir?
Re!
-Un, ei, tu izskaties lieliski. -Labi.
Paldies.
Priecājies par šo dienu!
Mēģināšu. Mēģināšu.
Ļoti poētiski: negulējušajai mātei uzticēt matračus.
Es apsmējos.
Ieņēmumi un peļņa krītas. Iemeslu, protams, neviens nezina.
-Skaidrs. -Apsveicu ar atgriešanos!
Paldies, Sten. Un paldies par jaukajām puķēm, ko atsūtīji.
Privātais kapitāls un bērni.
Ak dievs. Es nesaprotu, kā jūs, dāmas, to spējat.
Pārsvarā ar buršanos.
Nu, tava komanda tevi ļoti labi aizvietoja.
Un Rodnijs izrādījās daudz spējīgāks, nekā gaidījām.
Paldies, Sten!
-Labi. -Atā.
-Visu labu!
"Daudz spējīgāks, nekā gaidījām"?
Jā, man vienmēr ir patikuši apvainojumi kā komplimenti.
Mums bija jārunā ar vadītāju. Kur viņš ir?
Triniti Ziemeļkarolīnā.
Jā, gribējām saprast, vai tas derēs tev
vai varbūt tev ilgāk jāpaliek ar bērnu, pirms brauc komandējumā.
Atvainojiet. Pulkstenis ir 10.00.
Skaidrs. Visi laukā! Man jānoslauc.
Vari slaukt tepat. Esmu redzējis, kā to dara sieva.
Rodnij, ja gribētu tev rādīt pupus, es parādītu.
Vai tad mēs neredzēsim tavus pupus tik un tā?
-"Nelaimīgs suns, vārdā..." -"Nelaimīgs suns, vārdā..."
-"Esi... Līdzās." -"Līdzās."
Sveiki!
-Re! -Mammīt!
-Nu re! -Viņa tevi sagaidīja, Hārvijs - ne.
Piedod, es...
Es centos beigt agrāk, bet saņēmu konferences zvanus.
-Man bija jāatbild. Piedod. -Labi, labi.
Ei, kā tev šodien gāja? Vai dieniņ!
Tētiņš man atbrauca pakaļ agrāk.
Jā, zvanīja mis Mollija.
-Viņa ilgāk nekā stundu raudājusi. -Zoja!
Un tad vakariņās viņa pret brāli izturējās kā īsta M-A-I-T-A.
Varbūt lai viņš izstāsta pats.
Liekas, viņš mani saož.
Ei! Nāc šurp.
Tētis beigs tev lasīt, un es pateikšu arlabunakti, kad būšu pabarojusi Hārviju.
Labi?
Kad tu pārnāc, vajadzētu būt tā, ka mājās kļūst labāk, nevis sliktāk.
Vai vari apskatīties to dīvaino izsitumu uz manas krūts?
Tu speciāli centies sabojāt noskaņojumu?
Nē, lūdzu, apskatīsies? Re.
Labi.
Nav taču jostas roze, ko? Man taču nevar būt jostas roze, ne?
Nē, man liekas, roze ir uz muguras. Uz krūts tā nesākas.
Nu, varbūt tas ir... Varbūt... varbūt Hārvijs?
Bet es būtu jutusi, ja viņš būtu iekodis.
-Jā. -Teici, ka viņam nāk zobi.
-Vai ne? -Jā, klau,
labprāt paspēlētu izmeklētāju, bet tu pēc kādām 10 minūtēm nolūzīsi.
Tu tiešām gribi tās pavadīt, meklējot internetā dīvainus izsitumus?
-Nē. -Vai ne?
Nē, to es negribu.
-Kur mēs palikām? -Pareizi.
Mammīt, man ir vientuļi. Paguli pie manis!
Likās, tu viņu noliki gulēt.
Tā bija.
Labi.
Paldies.
Kāpēc tu nevari palikt mājās kā citas mammas?
Nu, tāpēc, ka visas mammas nav vienādas.
Mīlulīt, ko tu dari?
Es gribu tevi apskaut.
Bet tu jau esi apskāvusi.
Es gribu sajust tavu roku ādu.
Labi.
Iekšējās atdeves koeficients pozitīvs, risks zems.
Piecu gadu laikā atgūti ieguldījumi.
Lūk, nākamajās trīs lappusēs ir rādītāji,
papildināti ar vairākām grafikām,
jo beidzot iemācījos lietot Google Charts. Paldies, Vinej.
ČETRGADNIEKS KOŽ
"IT KĀ VIŅU BŪTU SAKODIS SUNS!"
...mēs redzam papildu likviditāti vismaz 1-1,2 miljardu apmērā.
Pārejam pie otrā fonda.
Ambij!
Gribi pastāstīt, kas notiek otrajā fondā?
Jā.
Jā, gribu.
Skaitļi šķiet iepriecinoši.
Cikos tev būs pakaļ mašīna?
-3.30. -Vēlāku reisu nevarēja atrast?
Nu, visi citi ieradās vakar.
Es tikai negribēju atstāt bērnus uz divām naktīm,
tāpēc centos atrast agrāku...
Ai, velns! Paskaties!
Ei, negribi paņemt līdzi kādas zāles?
Es nevaru. Es baroju ar krūti.
Es jokoju. Pa pusei jokoju.
Kā to sauc? Varbūt tu vari noslaukt un izliet?
Es netaisos izšķērdēt pienu darba braucienā.
Piedod. Neciešu ceļošanu.
Es viņiem teicu, ka negribu nekur braukt vismaz vēl divus mēnešus.
Un tagad, ja kaut ko teikšu, es izrādīšos vāja.
Kad atgriezīsies, varbūt aiziesim kaut kur? Paņemsim aukli.
Mums abiem derētu brīvs vakars.
Nu, teorētiski tas izklausās burvīgi.
Teorētiski.
Vai arī mēs varētu izlaist vakariņas un uzreiz iet uz pāru terapiju -
uz mūsu parasto izklaidi.
Kerija par mūsu matraci samaksāja 7000 $.
-Velns parāvis! -O nē, es sākumā biju nikns.
Bet, kad saproti, ka uz tā ik nakti guļ divi pieaugušie un divi zīdaiņi...
O jā, protams. Par cilvēku tas ir lēti.
MAKSĀ MAZĀK, SAPŅO VAIRĀK!
Plakāts man stāsta, ka ir 1955. gads,
melnie cilvēki matračus nepērk
un baltās sievietes valkā zīda pidžamas
un gultā nekad nestrādā.
Labi, tikai ņem vērā,
ka Pols par savas sūdīgās mārketinga stratēģijas kritiku apvainojas.
Viņš man šorīt par to zvanīja.
Šis zvans bija jāsaņem man, tāpēc nākamreiz pāradresē.
Neuzvedies kā greizsirdīgs puisis. Te vadītāju netrūkst.
Klau, runāsim ar viņiem pusdienās.
-Labi. Ko vien vēlies. -Bet tu vari man izlīdzēt?
Uzēd pirms tam maizi.
Tās ir biznesa pusdienas, nevis Mardi Gras.
-Ko... Ar mani ir jautri! -Cenšos palīdzēt.
-Tā ir mana vērtība. -Es aizrādu, jo neesmu vienaldzīga.
Par to es nopirkšu ļoti dārgu japāņu viskiju...
-Citādi neteiktu. -...kāda viņiem te noteikti nav.
GREGS NEATBILDĒTS FEISTAIMA ZVANS
Un karaliene ir atgriezusies!
Tu biji tik nežēlīga! Pat man no tevis sametās bail.
Paldies. Ziniet, man jāsaka - ir jauki atkal būt pie stūres.
Kad nu atkal esam kopā, varbūt pameklējam ko dzeramu?
-Mēs noteikti dzersim! -Jā.
Ambija uzsauc!
Vai tas ir nožēlojami, ka es šajā sūdīgajā lidostas viesnīcā jūtos labi?
Jā. Tev biežāk ir jāiziet ielās. Jā.
Teica cilvēks, kuram ir kalpotāji un sieva, kura nestrādā.
Tā ir viņas izvēle, skaidrs?
Esmu ļoti feministisks vīrs.
-Nemuldi! -Raujos melnās miesās,
lai viņai nav jādara nekas.
Es nudien šaubos, vai feminisms izpaužas tā.
-Nu labi. Piekāst! -Nē.
-Es atvainojos - sliktas manieres. -Labi.
-Priekā, milēdij! -Priekā!
Tu tēmē uz manu vietu?
-Nezinu. Vai tad? -Saki tu!
-Varbūt es tevi tikai čakarēju. -Kāpēc?
Korporatīvās intrigas, drāma...
Nomierinies.
Jā, man patika mans laiks Dzelzs tronī,
bet tavu darbalaiku es noteikti negribu. Neciešami!
GREGS IPHONE PAVILKT, LAI ATBILDĒTU
Nu beidz! Viņš nemāk nolikt gulēt bērnus?
-Māk, bet es... -Bet ko? Bet ko tu...
Klau, paņem brīvu vakaru!
Paskaties uz manu telefonu. Nav pat ieslēgts! Zini, kāpēc?
Tāpēc, ka esmu aizbraucis komandējumā.
Jā, lūk! Sveicu brīvībā! Sveicu!
Tev ir viegli runāt par brīvību,
jo no tevis ik pa divām stundām netek piens.
Nē, nē, man ne... O johaidī! Sākas!
-Nē! Nē, nē, nē! -O jā!
-Puiši, nē! To mēs nedarīsim. -Nē, es nevaru.
Sākas gan!
-Tava izvēle. -Nē, labi.
-Iztērējām 300 dolāru. -Ko?
Mūzikas aparāts ir mūsu!
Ambij! Ambij!
Nu labi. Labi. Piekāst. Es to darīšu, skaidrs?
-Kas par mēslu! -Jā.
Viens, divi, trīs!
Jā!
...netālu no Triniti dzīvīgā pilsētas stūrītī,
kurā jaušams gan pilsētas valdzinājums,
gan dabas skaistums.
Sveiks! Man tik... Man tik ļoti žēl, ka nedzirdēju tavu zvanu.
Vai viss kārtībā?
Jā. Hārvijs pamodās ar drudzi. 40 grādu.
Ak dievs! Kā viņš jūtas?
Šūpulītī pagulēt nevarēja, tāpēc es visu dienu viņu nēsāju uz rokām,
bet nu jau ir labāk.
Vai tu... Tu viņu aizvedi pie ārsta?
Jā, protams.
Un ārsts teica, ka tas ir normāli?
Un ka bērniem bieži ir augsta temperatūra.
Kad Zoja bija zīdainis...
Jā, klau, es nerunāšu. Negribas pamodināt.
-Parunāsim rīt, labi? -Paga, paga, paga!
Vai gribi... Vai gribi, lai atgriežos agrāk?
Es varu pavaicāt, vai nevar dabūt agrāku reisu.
Nē, es gribu, lai tu cel savu sūda telefonu,
kad es mājās rūpējos par abiem mūsu bērniem.
Domāju, tas ir diezgan niecīgs lūgums.
-Esmu mājās! -Ej pie mammas!
Mammīt, Hārvijam ir zobs!
Ko? Kas noticis, mazā?
Sveika, Zoja. Viss kārtībā.
Viss ir labi. Mammītei uz sejas ir pāris bibīši.
-Kas notika? -Tu neesi vainīga.
Tu man neiekodi - viss ir labi.
Vai apskausi mani? Es pēc tevis ilgojos.
Varbūt ej augšā un paskaties TV?
Es uzlikšu mammītei plāksterus, un tad padzīvosimies, labi?
Drīz tiksimies, labi?
-Kas notika? -Nezinu.
Es pamodos, un mans kakls un seja...
Tā, parādīsi? Tas tev ir pa visu vaigu!
Pagaidi.
Ak dievs! Tu kaut ko dīvainu ēdi? Dzēri?
-Tu domā, ka es to izdarīju pati? -Tā es neteicu.
Man ļoti sāp. It kā mani durstītu ar maziem duncīšiem.
-Vienkārši... -Parādīsi?
Nē!
-Es varu viņu paņemt. -Domā?
Es neesmu invalīde. Varu paņemt savu bērnu.
Es...
Vai tas ir lipīgs?
Es iešu un visu izmazgāšu.
3 % ŪDEŅRAŽA PĀRSKĀBE
Zinu, ka negribi to dzirdēt, bet tev vajadzīgs ārsts.
Nē, paldies.
Ja tā būtu noticis kādam no bērniem,
mēs momentā mestos uz slimnīcu - sirdsmiera dēļ.
Mums jāpaprasa dakterei Marijai, lai kādu iesaka.
Daktere Marija ir laulības konsultante.
Jā, un tas ir kas līdzīgs ārstam, kas pazīst citus ārstus.
Sūti mani pie cita psihoterapeita?
Psihoterapeita apmeklējums nav vājuma pazīme.
Es nesaku, ka ir.
Un, godīgi sakot, mēs uz pāru terapiju īsti neesam gājuši.
Mēs bijām trīs reizes. Ar to pietika.
Un, godīgi sakot, es naudu labāk tērētu bērnu nākotnei,
nevis sarunām par savu bērnību.
Klau, mīļā, es zinu, ka tavā ģimenē un kultūrā
-terapija... -Manā kultūrā?
Labi, Jēziņ! Vai tu beigsi man uzbrukt, lūdzu?
Labi? Ebrejiem gan ar psihoterapiju nav problēmu.
Mums terapija patīk.
Un ir redzams, ka tu dzīvo lielā stresā,
un ar to, ka tu cieties kā tāds supervaronis, tu nevienam nepalīdzi.
Teica ģimenes moceklis.
Kā tad es esmu moceklis?
Gribi sēdēt mājās ar bērniem? Lūdzu! Bet nebāz man to ģīmī!
Esmu kaut ko palaidusi garām?
Jā, padomes sēdi pārcēla uz nedēļas beigām.
Velns, es nedēļas beigās nevaru braukt uz Ziemeļkarolīnu.
Tā ir Zojas dzimšanas diena.
Mēs tikai analizējam problēmas...
Nu tad paanalizējam!
Nu, ir skaidrs, ka mums jāizdomā,
kā dabūt tev vairāk brīvdienu.
Man nevajag brīvdienas, Sten. Ir jāpārceļ padomes tikšanās.
Pols komandu grib biežāk satikt klātienē.
-Stens domā, ka to varētu darīt es... -Jā.
...jo man ir normāla seja.
Aizveries, Rodnij!
Tu uz manu darbu tēmē kopš manas atgriešanās, un tas ir pretīgi!
Ļoti pretīgi!
Ja tu mani gribi izstumt un aizstāt ar šo nožēlojamo vīriņu,
tad es nedomāju, ka tu firmai gribētu tādu reklāmu. Un tu?
Labi, nomierinies.
Izbeidz, Sten!
Vienīgais cilvēks, kas tevi šai firmā var pārstāvēt, esmu es!
Kas notika?
Kas, ellē, tas tāds? Vai tas ir zobs?
Bļāviens!
Ja meklējat sapulci, tad dodaties pareizajā virzienā.
-Viņas tikko... -Nepieskarieties!
Es jūs iesūdzēšu tiesā.
Pagājušoreiz es te gandrīz nomiru.
Nu tad cerēsim, ka šoreiz ies labāk.
Elpojiet!
Jums te nav jāatrodas.
Es te dzemdēju.
Lūdzu, pievienojieties mums!
Nē. Man nepatīk māmiņu grupas, un man nepatīk slimnīcas.
Es tikai meklēju izeju.
Nu protams.
Kas tas ir?
Slimības uzliesmojums? Vai mēs esam karantīnā?
Nē. Labāk izstāstiet, kā gadījās jums.
Kad sāka parādīties kodumi?
Kad es atgriezos darbā.
Un kā tas bija?
Grūti.
Un kāpēc, jūsuprāt, tā?
Tāpēc, ka...
es esmu viena no trim sievietēm, kura var kļūt par līdzīpašnieci.
Un tāpēc, ka meitai nepatīk, ka eju prom,
tāpēc tad, kad esmu mājās, viņa...
viņa man kniebj katrā redzamajā ādas laukumiņā.
Un tāpēc, ka vīrs uz mani ir apvainojies,
kaut arī cenšas to neizrādīt.
Un tāpēc, ka gandrīz noasiņoju, kad laidu pasaulē dēlu.
Tāpēc tagad, kad uz viņu paskatos...
es redzu tikai to...
ka es nekad nevarēšu viņam stāstīt, ka viņa piedzimšana bija skaista,
jo tā bija viena draņķa asinspirts.
Un tā bija cīņa.
Tā vēl aizvien ir cīņa.
Un katru dienu es jūtos...
vainīga.
Jā. Jūs pati sevi ēdat nost.
Neticami, ka tevi atveda šurp!
Piedod, ka nepacēlu klausuli. Es biju ar bērniem.
-Man vajadzēja atbildēt. Piedod. -Viss kārtībā. Man viss ir labi.
Nē, nav. Tu nedrīksti te atrasties. Tu te gandrīz nomiri.
Es... Tev nekas nedrīkst notikt.
Es visu laiku domāju: kad gulēji uz galda, man vajadzēja būt pie tevis.
Vajadzēja kliegt uz to ārsti, kas tevī neklausījās.
Lūdzu, nepārmet sev. Baidos, tu nespēsi rimties.
Apsēdīsies?
Jā.
Tava seja izskatās daudz labāk.
Tev sadeva steroīdus, vai?
Nē. Es biju uz māmiņu grupu.
Tev māmiņu grupas riebjas.
Jā. Riebjas gan.
Un tur bija pilns ar briesmonēm. Drausmīgi baisām.
-Varu apēst cepumu? -Jā.
-Liekas, ka noģībšu. -Vari gan.
PĒC SESILIJAS AHERNAS GRĀMATAS MOTĪVIEM
Tulkojis Imants Pakalnietis