Řev
O ženě, která hltala fotografie
Dobře.
Takže tohle si bereš na univerzitu s sebou, že jo?
Jo. Jasně.
A co hlavouni? Co chceš udělat s těma?
Žádný hlavouni, mami, ale figurky Pop.
Jasně. Pro mě jsou to hlavouni.
No jo, to je fuk.
Chtěl jsem je nechat tady,
ale to už teď hádám nejde. Klidně je někomu dej.
Ne. Najdeme pro ně místo.
Prostě mě to štve.
Chápeš, dva měsíce se dělit o pokoj s Henrym.
Todde, mrzí mě to, jasný?
- No jo. Mohl bych bydlet u Amy. - Nebudeš bydlet u Amy.
A proč ne? Ty jsi s tátou na střední taky spala.
Potají jako normální puberťák. Ložnici nám nikdo nenabízel.
Jo, no, její rodiče jsou v pohodě. Klidně tam smím přespávat.
Tvý rodiče v pohodě nejsou.
Ještě potřebuju pár let, než posnídám s tebou a tvou holkou. Na to je brzo.
No jo.
Stejně už tady nebudu bydlet.
Můj pokoj dáš přece babičce.
Je to v přízemí. Usnadníme jí to.
Jo, novým alarmem, co pípá, kdykoli se otevřou dveře.
Pro její bezpečí. Aby se někam nezatoulala uprostřed noci.
Rozhodně to působí jako vězení.
Mohl bys to před ní takhle neříkat?
Poslyš… co takhle novej sestřih? Ty bys to měl zadarmo.
Ne. Mně se líbí dlouhý.
- Ahoj, lásko. - Ahoj.
Máš rande?
Musím být v pět ráno na cestě a je mi hrozně.
Tak budu úžasně vypadat.
Prý jste si při tom stěhování s Toddem hezky pokecali.
Spíš jsem mu balila věci
a on mi říkal, že chce bydlet s Amy a jejími rodiči.
Aby si mohl užívat sex.
No, víš…
Bože. Kéž by se po té poslední hádce bývali rozešli. Není přátelská.
Má tu děsnou kraťoučkou ofinku.
- A ty jsi v 17 byla přátelská? - To sakra jo.
- Fakt? - Byla, a hodně.
To si trochu upravuješ dějiny.
- Zeptej se mojí mámy. - Vzpomeň… Spíš se ty zeptej mojí.
Mé se vlastně neptej, rozruší ji to.
Jak dlouho myslíš, že tu zůstane?
No tak. To jsme řešili.
Jo, ale žádný čísla nepadly. Takže?
Bude to šest měsíců, nebo spíš let?
Mohl bys mi být oporou?
Jsem, ale s ní se zrovna snadno nevychází.
- Sama jsi to říkala. - Nemá kam jinam jít. Je to má matka.
Jo, v pohodě. V pořádku.
Je to rodina. Přijede sem. Jen se ptám, na jak dlouho. Nic víc.
Nevím, jak přežiju příštích pár dní. Bude to pro mě fakt těžký.
Tak mě prosím nenuť myslet ještě dál.
PŮJČ SI MĚ
Jé, tu miluju. Má oblíbená. Teď…
Asi tě miluju… porazí… Do pohody se hoď.
Ó, duch naší doby.
Ó, ta síla a vášeň.
Někdy to chce ruku nejtvrdší.
A svět jako by se vypařil.
Vypařil.
PŮJČ SI MĚ 49 $ NA DEN
Jo?
Ahoj, mami. To jsem já.
Tvoje dcera.
Podle doktora tě překvapení může rozrušit a dezorientovat,
takže hlásím, že jsem před domem. Nespěchej.
Podle tebe jsem tak mimo, že nemůžu otevřít dveře?
Jen dělám, co mi řekl doktor.
- Máš hlad? - Ne.
- Fajn, protože jsem nevařila. - Dobře.
Dobré ráno.
Co to má být?
Takhle si můžeš všechno prohlédnout. A zvážit, co chceš odvézt k nám.
Nechci nic.
Pronajala jsem tu děsnou dodávku. Místa tam je dost, takže…
Nemám čas všechny ty krámy probírat.
Doktor řekl, že budeš šťastnější,
když budeš kolem sebe mít nějaký svoje věci.
Jo. Taky řekl, že potrvá roky, než se můj stav zhorší.
Dost se sekl, ne?
Jen řekl, že se budeš cítit příjemněji, míň podrážděná…
Nejsem podrážděná.
…když budeš kolem sebe mít svoje oblíbený věci,
třeba svoje knihy a…
Jo, to vy doma totiž nemáte.
Máš tam prostor k…
Kde jsou všechny hrnky? Bože můj.
Prosím tě. Musím opustit svůj domov. Nebalím se na prázdniny.
Máme čas na to, udělat to řádně.
Vzala jsem si pár dní volna. Jsem ti k dispozici.
Fajn. Co kdyby sis vzala z každé místnosti jednu věc, kterou chceš?
Mami, vyber si jednu věc z kuchyně. Jednu věc.
Chci tu fajn pánev na smažení vajíček.
Chceš pánev?
Hele, jestli chceš něco tahat, prostě to vem.
- Já si stejně nic nebudu pamatovat. - Ty…
Mami, vezmi si tu pánev. Já…
Na pláži Liné miminko!
Proč se tu krčíš nad dřezem? Co je?
Snědla jsem něco divnýho.
Takže ses rozhodla jet, jo?
Rezignovala jsem, jestli tím myslíš tohle.
- Chceš vzít ještě něco? - Jo. Něco z ložnice.
Co?
Klukům podle mě prospěje, že u nás budeš bydlet.
Nějaký školy prováděly studie o výhodách vícegeneračního soužití.
Navrhujou kampusy, kde senioři a studenti bydlí společně.
Jaký školy?
Co?
Jaký školy to zkoumají?
Četla jsem o tom.
V čem? V Marie Claire? V Cosmopolitanu?
- Myslela jsem, že tě to zaujme. - Co takhle si nepovídat?
Jenom mě to unavuje.
Dobře.
Chápu. Zlobíš se na mě. Taky bych se být tebou zlobila.
Ale shodly jsme se, že to tak bude nejlepší.
Měla jsem slabou chvilku a ty jsi toho využila.
No, rozhodnutí už padlo,
tak si to můžeme aspoň užít.
Uděláme z toho road trip, jo?
Na tom už jsme, ne?
Ne. Ne, tohle je převoz. Road trip je zábava.
Kde to jsme? Kam mě vezeš?
Vezu tě, kamkoli si přeješ.
Tak jo. Rozhodni se. Oběd. Šup, vybírej.
Klepni na tu věc s příborem. Podívej se, co je v okolí.
Kamkoli chceš. Bez omezení.
Bože. To je depresivní.
Proč je tu tolik reklam na pohřebnictví?
POHŘEBNICTVÍ BLUE WOMAN
Je to chytrý.
Znají svoje lidi.
Co v tom tak lovíš? Prostě jez.
Nakrájeli mi do salátu slaninu.
Bože, ne. Slaninu ne.
Jsem vegetariánka.
Odkdy?
Nejím maso už deset let.
Asi mi to vypadlo. Skrz tu demenci a tak.
Takže, těší se Todd na vysokou?
Nevím. Totiž…
…hrozně se těší na spoustu sexu se svou přítelkyní.
No jistě. Je to puberťák.
Na jakej jde obor?
Umění. Na Wollongongu.
Nebyla to jeho první volba.
- Ani moje. - Co chtěl dělat?
To vlastně nevěděl.
Tak proč tam jde? Vysoká není pro každýho.
- Tak od tebe to teda sedí. - Je to hodně stresující.
Když mě vylili, šílelas vzteky.
- To bylo jiný. Ty jsi byla chytrá. - To je i Todd.
Ale nesoustředila ses.
- O mě tu nejde. - Jo, kvůli Adamovi.
Aspoň jsem našla životní vášeň.
Jen říkám,
že pokud Todd na studia není, proč ho nutit?
Já ho do ničeho nenutím.
Myslela jsem, že cílem je mě nerozrušit.
Co to je? Co tam schováváš?
Album.
Jaký album?
To jsi štípla u mě.
Napadlo mě, že se podíváme.
Aha, jasně. Chceš mě vmanipulovat do cvičení paměti.
Ne.
Je to pro tebe i pro mě.
Spousta těch fotek je z dovolené.
Bylas malá. To se s dětmi dělá.
Koukni na tuhle.
Tu kočku jsem nesnášela.
- Ale ne. - Ne, fakt. Chcala všude po domě.
Hele, jak mladě táta vypadá.
Zvláštní. Ty na žádné z nich nejsi.
No, samozřejmě.
Kdo asi držel ten posranej foťák?
No jo vlastně. Máš pravdu.
Dej to podělaný album pryč.
Jdu na záchod.
Tak kam na tomhle úžasným dobrodružství míříme?
Nevím. Chtěla jsem najít nějaký fajn místo v okolí.
Můžeme jet po pobřeží.
Hrozná zajížďka.
Vždycky jsem ho chtěla projet.
Když už mě nutíš si to užívat…
ZDRAVÍ VÁS OBŘÍ BRAMBORA NEJVĚTŠÍ V AUSTRÁLII
Čekala jsem ji větší.
To jsme tomu teda daly. Zajely jsme si, jen abychom tu postávaly.
Ale no tak. Já tu obří sérii miluju. Ty ne?
Ani to jako obří brambora nevypadá. Spíš obří hovno.
Je to hloupý.
Ale usmála ses. Na tom nic hloupýho není.
Jsem utahaná. Asi se potřebuju natáhnout.
Chceš si dáchnout v autě?
A šlo by to jinde?
Jo.
Ahoj.
Ahoj. Jak to jde? Už jsi ji uškrtila?
Pořád to zvažuju.
Zvládáš?
Jo.
Usnula v sedm hodin. Jako mimino.
Taky zníš unaveně. Neřídíš, že ne?
Ne. Musely jsme do zaprděnýho motelu.
Potřebovala pauzu.
Aha. Řekl bych, že ty taky.
Jsem v pohodě. Co tam u vás?
Je to s klukama zábava?
Jo. Kluci jsou bezva. Hrajou videohry.
A já jen… Lehce tady upravuju koupelnový skříňky pro tvou mámu.
Upravuješ? Co je na nich špatnýho?
Jen je renovuju.
A to je renovuješ zrovna teď?
Jo. No, tvá máma
mě vždycky ohledně domu kritizuje, tak je to vhodná doba na menší vylepšení.
Dobře.
A mohlo by to vylepšení být hotový, než přijedeme?
Jsou to jen drobnosti, lásko. Jsem profík. Vím, co dělám.
Prosím tě. Už tak je to teď chaotický.
Bude to stát za to.
Možná pro jistotu jeďte nějakou delší trasou.
Miluju tě. Ahoj.
Rodinné barbecue
Ptačí rezervace Currumbin
Školní ples
Hodně štěstí, zdraví. Hodně štěstí, zdraví.
Hodně štěstí, milá Robin. Hodně…
A sakra!
Sakra. Mami.
Do hajzlu. Do prdele!
Do prdele.
Nezapomeň na kalhoty.
Myslela jsem, žes… Myslela jsem, žes odešla.
Byla jsem ve sprše.
Mám tě učesat?
To by bylo fajn.
- Co to s nimi děláš? - Jen takovou vlnku.
Roky praxe, víš?
Takhle jsem tě učesala na svou svatbu.
Koho sis vzala?
Adama.
Poznali jsme se na střední. Znáš ho od jeho sedmnácti.
Jste šťastní?
Děláme na tom.
Dáš si čaj?
Vypadá to skvěle.
Do prdele. Sakra.
VYHLÍDKA BURRAGORANG 1 KM
Ty jo. Nádhera, no ne?
Byli jsme tu před 30 lety, mami.
Ne, já tu nikdy nebyla.
Jo, byla. Jo.
Vlekla jsi mě a tátu tou stezkou na tu vyhlídku, aby sis to vyfotila.
Skočím si pro bundu, mami. Počkej tam.
Sakra.
Mami?
Neviděla jste tu ženu? Byla…
Ne. Možná šla na vyhlídku.
Díky.
Mami?
Mami!
Mami! Mami.
Mami!
Mami! Zůs… Zůstaň tam!
Mami, to jsem já.
Ahoj. Je to dobrý, jsem tady.
Netuším, kde jsem.
To je dobrý.
Bože, to je bordel. Mám v tom bordel.
To nic. No tak.
Vezmu tě domů.
Jo.
Fajn.
Tak.
Dobrý. Já to zvládnu, mami.
Ty běž dovnitř.
Máma.
Ahoj, Rosie. Ukaž, vezmu ti to.
- V pohodě, díky. - Přijíždí ve velkým stylu.
- Bože. - Ahoj, lásko.
- Ahoj. Na. - Vezmu to, běž dovnitř.
Dej si čaj.
Děcka nachystaly ceduli.
- Fakt? - Jo.
Všechno v domě. Kluci tvé mámě pomáhají vybalit.
- Bezva. - Ještě je nesežrala.
Tohle jsem ti měl přinést. Prý jsou tvoje.
Hodně fotek tam chybí.
- Snědla jsem je. - Cože?
Snědla jsem je. Nemohla jsem si pomoct.
Táta už nežije.
Máma brzy všechno zapomene, tak jsem…
Už tu budu jen já. Jenom já.
A potřebuju si to všechno uchovat, tak…
Už nejsem její dcera.
Už pomalu končím i s rolí matky.
A mám strach. Když koukám dopředu, dost mě to děsí.
A vlastně… vlastně s ní mluvím jen nerada.
Nerada s ní trávím čas.
A mám ji ráda, ale ne… Já…
Nechci o ni přijít.
Hej. Pamatuješ si mě?
Jsem ten chlápek, co stojí za tou úžasnou renovací koupelny.
Chyběl jsi mi.
Bezva, protože ty mně taky.
Promiň. Omlouvám se, že jsem byla pořád duchem jinde.
Byla, ale teď už jsi tady, ne?
My oba.
My.
Jo.
Bože.
- Máma je hned dole. - Jo. Ta asi bude proti.
Na střední nás nikdy nepřistihli.
- Věděli jsme, jak na to. - Jo, to jo.
Babi?
Až Todd odejde na vysokou, dá mi svoje Nintendo.
Ty jo. To je fakt něco, že?
Jo. Je to pro něj ta nejcennější věc v životě.
Kromě jeho holky.
Nech toho.
- Chceš se to naučit hrát? - Ne, to asi ne.
- Dobře. - Můžeme si zahrát karty.
Vzpomínáš, jaks mě učila poker a hráli jsme o centy?
Hej!
Co?
Máma říkala, že to slovo říkat nemáme.
Jaký slovo?
„Vzpomínáš.“
Zlato, to je v pohodě.
Dej to sem. Ukaž mi tu blbou hru.
Vyjeď z toho. Zmáčkni B.
- Jmenuje se to Legend of Zelda. - Zelda. Pěkný jméno.
A jak se jmenuje tvá holka?
- Amy. - Amy.
V posteli je prý eso.
Jasně. No, má… Má strach se s tebou seznámit.
- Fakt? - Hrozně.
Tak, proč jsem v tom lese?
To už je ta hra, nebo…
Jo. To je její součást. Tohle je Link.
Sto let spal a teď se probral a na nic si nevzpomíná.
Musí obnovit svou paměť a zachránit království před Ganonem.
Nemluvím o ní, ale o Linkovi.
Je tady děsně moc trávy.
Sejmi ho.
Dělej. Ukaž jí ovládání.
Běž na ten modrej flek. Nahoru. Jo, otoč se. Zmáčkni B.
- B? - B… Ne.
- B. - Jo. A otoč se.
- A jak? - Poznává nás.
Pravým?
Bál jsem se, že nás nepozná. Přijde mi, že se baví.
- Ale jo, běž do té modré. - Sakra.
Jo.
A teď rovně a možná zvládneš…
A sejmi je.
PODLE KNIHY CECELIE AHERN
Překlad titulků: Růžena Svobodová