Til vores sorte indbyggere: Vi ser jer.
Vi går imod racisme.
-Hvordan er den? -Den er meget stærk.
Min bogklub læser den.
Wanda!
Hej. Blake.
-Hej. -Hej.
Det er dejligt, endelig at møde dig. Det har været sjovt at besvare dine e-mails.
Når man er lænket til et skrivebord, må man finde lidt glæde.
-Hvordan var din flyvetur? -Den var god.
-Okay. Må jeg afsløre dig? For, tøs… -Nej, lad være.
-Hun har hele… -Jeg har ikke vænnet mig til det endnu.
Væn dig til det. Du er på alle bestseller-lister.
-Lad mig tage tasken. -Jeg har den.
Kom nu. Du er stjernen.
-Tak. -Så lidt. Pas på støvlerne.
De er fra ASOS.
Må jeg sige noget? Jeg vidste ikke, du var sort.
Okay. På grund af… Ja, jeg ved det.
"Blake" lyder som en koloniherre.
Nu skal du få historien. Mit fornavn er ugandisk.
Min mor var i Fredskorpset.
Ja. Ingen her kan udtale det, så jeg bruger hendes pigenavn.
Det er bare nemmere rent karrieremæssigt.
-Har du skiftet navn for deres skyld? -Også for min skyld.
Det er bare nemmere. Sommetider må man gå på kompromis.
Ved du godt, de ville retouchere mit billede?
Til smudsomslaget.
De sendte mig et billede, der lignede Miley Cyrus med en sort kvindes hår.
Jeg sagde nej. En selvbiografi skal være autentisk.
Jeg ved godt, du er ydmyg og alt det der, men vent, til du ser hotellet.
Jeg har faktisk lejet en bolig.
Jeg fik myrekryb ved tanken om at bo på Beverly Hilton.
-På grund af Whitney -Whitney? Sagde du Whitney?
-W-H-I-T-N-E-Y? -Ja.
Jeg kan ikke skrive uden hende. Jeg elsker hende.
-Hvor skal jeg køre hen? -Echo Park. Er det et sted?
Bare det ikke er en trist forfatterlejlighed.
Nej, der er hyggeligt. Der er en lille terrasse.
-Jeg finder adressen. -Nej, nej.
Jeg vil ikke se den. Læg den fra dig.
Min reservation er annulleret. Hvad? Hvorfor kunne de ikke verificere mit id?
-Tror de, jeg er to forskellige personer? -De ved ikke, hvordan sortes hår fungerer.
Det ene foto er…
Pis!
Den her tur gør mig vildt nervøs.
-Og L.A. skræmmer mig, så… -Hvad siger du til det her?
Jeg booker en lejebolig på en VIP-app, Brad Pitts assistent gav mig adgang til.
-Nej, det lyder alt for fint. -Vil du have pool og spabad?
Måske en pool. Hvis det ikke er for ekstravagant.
Og spabad.
Okay.
Se.
La Casa de"Vi tager os af dig."
Hvad? Jeg kan ikke bo her.
Du kan, og det kommer du til, for studiet betaler.
Jeg sms'er koden til døren.
Og får dig hentet i bil i morgen klokken 11.00.
Har du brug for andet? Varer? Pot?
I så fald går jeg bare.
-Hvabehar? -Jeg går.
Hun sagde "går". Det ord bruger vi ikke i L.A.
Newyorkere.
-Hej. -Fortæl mig alt.
Kan du se Hollywood-skiltet fra din endeløse pool?
Det ved jeg ikke. Jeg har arbejdet, siden jeg kom.
De har anbragt dig i et hus til 15 millioner, og du arbejder i sofaen?
Jeg forbereder mig på i morgen. Vent. Koster det her hus 15 millioner?
Jeg er ekspert i at google.
Føj. Sidder du og skider?
Uhøfligt. Jeg gemmer mig for tvillingerne. Giv mig en rundvisning, før de finder mig.
Okay. Jeg er lidt bange for at røre ved noget.
Det er, som om jeg faldt om og vågnede med Kanye-penge.
Hvis din bog bliver filmatiseret, siger jeg op og bliver din assistent.
Mor, vi ved, du er derinde!
-Jeg laver pøller. -Ad, hvor klamt.
Årets mor lyver for børnene.
Vær sød at holde mig opdateret, mens du er der?
Din bog bliver filmatiseret.
Ja, det er fantastisk. Men… Jeg ville ønske, jeg ikke var så nervøs.
Hold op. Bedragersyndrom.
Du har knoklet i årevis med at skrive og undervise.
Og vi har set alle triste hvide pigers erindringer blive opsnappet af Hollywood.
Mener du Glasslottet, Wild, Spis bed elsk,
Girl, Interrupted, Julie & Julia?
Ikke et ondt ord om Nora Ephron, men ja.
Og nu får vi endelig øjnene op for dig, som er sort og langt dygtigere,
og hvad gør du så?
-Jeg tog da til L.A. -Wanda, udnyt chancen.
Du har fortjent det.
Tak.
Værsgo.
Hej. Wanda Shepard. Jeg skal mødes med en masse folk.
-Navnene står her. -Det er fint. Jeg skal bare bruge dit id.
GÆST WANDA SHEPARD
Jeg tager lige et billede. Smil. Lige der.
Et lille fotoshoot?
Perfekt.
-Så printer jeg. -Tak.
Ups. Lad os prøve igen.
Strålende.
Perfekt.
Sådan.
Kameraet har drillet hele dagen. Jeg beklager meget.
Jeg skriver bare en note.
N/A?
Må jeg låne din kuglepen, så jeg kan skrive et W i midten?
-Ja da. -Ligesom N.W.A.
Pyt. Jeg sætter mig bare hen. Tak.
Undskyld.
-Jeg vil bare sige, at jeg er stor fan. -Hvor sødt af dig. Tak.
Jeg læste din bog for flere måneder siden. Den gav stof til eftertanke.
Tak.
Også dig?
N/A - GÆST ANDRE LARSON
-Ja. Det var kun lettere ydmygende. -Det er noget vås.
Det er algoritmen.
Visse ansigtgenkendelsesprogrammer har svært ved at opfange mørk hud.
Jeg er sci-fi-forfatter. Jeg ved meget om teknologi.
Du skulle se det hus, jeg bor i. Som taget ud af Familien Jetson.
Du bliver sikkert spurgt om det her konstant, men…
Hvis du har tid, vil jeg gerne sende dig mit manus.
Hvad handler det om?
Det er en psykoseksuel romantisk komedie om to desorienterede cyborgs.
Men den er også meget jordnær. Den minder om dine bøger.
Du godeste, Wanda. Hvorfor sendte du ikke en besked?
Har du ikke fået en latte?
-Held og lykke. -Kom. Tak.
Er der noget, jeg skal vide? Ting, jeg skal undgå?
Lad mig se. Doug, udviklingschefen, har en mexicansk kone.
Hun arbejdede for Obamas regering, så han "kender jargonen".
-Meget snak om "bevægelsen". -Okay.
Brian står for fiktion og har lige været gennem MeToo-møllen.
-Havn ikke alene i en elevator med Brian. -Okay.
Nick er ny og virker ikke så vigtig. Spild ikke øjenkontakt på Nick.
Aaron har aldrig talt til mig. Han ved vist ikke engang, hvad jeg hedder.
Jeg elsker mit arbejde.
For at være ærlig så var vi alle nervøse for mødet.
-Nervøse? På grund af mig? -Ja.
Lad være. Jeg er meget smigret nu.
I har virkelig flottet jer. Jeg er meget imponeret.
Vi er pissebegejstrede for at få rettighederne.
Og nu vil vi gerne have, at du synes, vi er flinke og kloge.
Hør her. Jeg er en hvid fyr. Fra noget så eksotisk som Maine.
Og jeg var ikke den første her, der læste din bog.
Men da jeg så læste den… Hold da op, hvor den åbnede mine øjne.
Hele din tilgang til intersektionalitet
og dine komplicerede følelser omkring BLM…
Det var bare…
Det må bare være en stor bekræftelse,
at så mange mennesker virkelig nyder din bog.
Både og. Jeg opgav egentlig at blive romanforfatter efter universitetet,
og i stedet kastede jeg mig bare over daglige historier.
Så døde min far for et par år siden, og… Jeg ved ikke rigtig.
Det gav mig endelig den styrke, jeg havde brug for
for at skrive om, hvad der skete for ham, da jeg var mindre.
Og så blev der bare åbnet for sluserne, og nu sidder vi her.
Nitten scener fra mit liv dedikeret til min far.
-Vi er helt oppe at køre over samarbejdet. -Tak.
Jeg glæder mig til, at historierne når et større publikum.
Ikke at bøger ikke er store, men I ved.
Vi elsker bøger, men…
Du ved, hvad jeg mener.
Jeg ved ikke, hvordan I plejer at gøre det her,
men jeg har lavet et udkast, som jeg kan gennemgå, til filmen.
Jeg tænkte på, hvordan jeg i kapitel seks udforsker…
Hør, Wanda. Vi kunne lave en rolig filmatisering af din bog,
som ville vinde Bedste fotografering ved Spirit Awards.
Men vi synes, der er potentiale til noget langt mere betydningsfuldt.
Okay.
Det var derfor, jeg inviterede Aaron Fishman til mødet.
Aaron står i spidsen for vores nyligt oprustede VR-hold.
Hvad så?
VR? Altså virtual reality?
"Virtuel legemliggørelse" kalder vi det faktisk.
Hold da op. Så ligesom et computerspil?
Nej, nej.
Forestil dig, at folk rent faktisk kunne leve en dag i dit liv.
Opleve verden som dig. En sort kvinde.
Det er en enestående mulighed for indlevelse.
Jeg forstår.
-Men sådan fungerer racisme ikke. -Netop.
-Det er det, vi siger. -Men vi ville skære det ud i pap.
Tage publikum i hånden.
I 360 grader fra en rimelig syg vinkel.
Undskyld. Det føles, som om I beskriver Livet som sort for begyndere.
Så…
Hvem skulle spille mig i den her smarte VR-udgave? Og hvordan ville det fungere?
Hvem skulle spille mig? Hvad ville man se?
Har du det godt? Du siger ikke noget.
-Vi besvarer gerne dine spørgsmål. -Hvad? Jeg sad og talte.
Min stemme forsvinder også, når jeg er stresset. Bare rolig.
Jeg er rolig og ikke stresset.
Jeg forstår bare ikke, hvorfor I ikke besvarer mine spørgsmål.
Hvem skulle spille mig?
Hør her. Det her var en stor overraskelse.
Jeg forstår, at du lige skal tygge på det.
Lad os spise middag.
Lad os gøre det. Ved du hvad? Alle kommer hjem til mig i aften.
Det er en fed hybel. Du kan prøve prototypen.
Min assistent giver dig adressen.
Hej, frøken Hollywood.
De vil gøre min bog til et racistisk forskningseksperiment.
Wan, rolig nu. Hvad sker der?
Det er ikke en film. Det er virtual reality.
Okay.
Det er ikke, hvad vi forventede, men mine unger elsker virtual reality.
Og det er skidemorsomt at se dem slå ud i luften.
Der må være masser af penge i det. Nævnte de et beløb?
Jeg spurgte ikke.
Du er for beskeden. Jeg havde straks spurgt.
De var ikke interesserede i spørgsmål, Lu.
Da jeg prøvede at udfordre dem lidt, fik de et tomt blik.
Og da jeg stillede et spørgsmål, lod de, som om de ikke hørte mig.
Træk vejret. De forguder dig.
De fløj dig helt derud.
-De vil hvidvaske min historie, Lu. -Sig, at det kan de glemme.
Det skal jeg nok, men…
Wan, du er en stor kanon nu. Det er dig, der bestemmer.
Så gå tilbage, og fortæl dem, at dit liv ikke er et spil Sims.
Eller hvis det er, så skal de betale dig 800 millioner dollars.
Jeg skal til en middag i aften.
Perfekt. Du drikker lidt vin og er mere afslappet.
Siger du. Jeg skal ankomme selvsikkert, og jeg har kun et pænt sæt tøj med.
-Jeg har ikke noget knivskarpt tøj. -Du har lommepenge. Brug dem.
-Flyt dig dog. Er du bindegal? -Pis. Jeg så dig ikke.
-Så du mig ikke? Jeg sidder lige her. -Undskyld. Min fejl.
Okay.
Sådan får de krammet på en.
-Næste. -Hej.
-Godt valg. -Tak.
-Bare den passer efter barnet. -Jeg var her først.
Farven er smuk. Den klæder alle.
-Undskyld. -Tak.
Du kommer til at se skøn ud i weekenden.
-Hvornår har du termin? -Okay. Siden I er så modbydelige…
I er heldige, jeg skal nå noget…
…og kan betale for kjolen med mine smarte diæter.
Blake!
I guder!
Blake, vent!
Pis.
Satans!
Godt. Der er kun seks kilometer.
Doug, kan vi tale sammen?
-Jeg har tænkt meget over det her, og… -Har nogen af jer set hende?
-Nej. -Hvad?
Hvor sært.
Jeg er her.
-Skal vi bare gå i gang? -Nej, jeg er her!
Det må vi hellere. Lad os prøve demoen. Lad os teste den.
Ja, det er måske mere behageligt uden hende.
For hvem, Fishman?
Jeg kan godt høre jer. Jeg står lige her.
Godt, alle sammen! Vi prøver, men bare så I ved det,
så er det alvorlige sager, så betragt det her som en advarsel.
Advar os dog, før du ødelægger slutningen.
Hør her, Aaron, det er følsomt materiale,
så hvis det gør nogen af jer utilpasse, behøver I ikke se med.
Vi vil høre, hvad I synes om oplevelsen.
-Hvilket kapitel begynder vi med? -Lad os begynde med kapitel seks.
Det er det vigtigste. Lad os kaste os ud på det dybe vand.
-Hold da op. -Så er det nu.
Så for satan.
Det er banebrydende.
Hvor…
Far? Du godeste.
Hej, Wanda.
Hej, mr. D!
Carl. Det er længe siden. Alt vel?
Jeg er stadig i live.
Åh gud.
Nej, nej, nej.
-Der er meldinger om et røveri på Lenox. -Nej, far.
-Mistænkte er bevæbnet. Må jeg se id? -Nej, nej…
-Du har fat i den forkerte! -Hold op! Lad ham være!
Far!
Jeg kender mine rettigheder.
-Jeg har intet gjort! -Flyt dig!
Giv slip på hende!
Op med dig, skat!
-Giv slip på hende! -Jeg kender ham!
-Jeg ved, I ikke har ret til det her. -Jeg kender ham!
-Hvorfor blev der helt sort? -Hun besvimede.
Ja. Hvad var det, der skete?
Hun fik et panikanfald. Hun blev kørt på et lokalt hospital.
Det er sært.
Wanda?
Kan du se mig?
Ja.
Må jeg sætte mig?
Hvad laver du herude?
Er du okay?
Nej.
Jeg ved ikke, hvad jeg er.
Jo, du gør.
Ved du hvad?
Op i røven med det her.
Jeg går derind igen.
BASERET PÅ BOGEN AF CECELIA AHERN
Tekster af: Cecilie Hassenkam