Til vårt svarte samfunn: Vi ser dere.
Vi står sammen mot rasisme.
REALIST
Hva synes du?
Veldig intens.
Bokklubben leser den.
Wanda!
Hei. Blake.
-Å. Hei. -Hei.
Det er hyggelig endelig å få møte deg. Det har vært moro å skrive e-poster.
Man må ha det moro selv om man er lenket til skrivebordet. Hvordan gikk reisen?
Det gikk fint.
-Ok. Kan jeg få fortelle det? -Herregud. Ikke gjør det.
-Hun har hele… -Jeg er ikke vant til det ennå.
Du står på alle bestselgerlistene.
-La meg ta den. -Nei.
Vær så snill. Du er talentet.
-Takk. -Bare hyggelig.
-Pass på støvlene. -ASOS.
Kan jeg få si noe?
Jeg visste ikke at du var svart.
Ok.
Fordi… Ja, jeg vet.
"Blake" gir assosiasjoner til en kolonisator.
Dette er historien: Fornavnet mitt er fra Uganda.
Moren min var i Peace Corps.
Ingen her klarer å uttale det, så jeg bruker pikenavnet hennes.
Det var mye enklere jobbmessig.
Endret du navnet ditt for dem?
Jeg endret det for meg også.
Det er bare mye enklere. Man må av og til inngå kompromiss.
De prøvde å pynte på bildet mitt til bokens omslag.
Det så ut som Miley Cyrus med håret til en svart jente.
Men jeg bare: "Nei!" Vitsen med memoarer er å være autentisk.
Jeg vet du er ydmyk og greier, men vent til du ser hotellet.
Jeg har leid en leilighet.
Jeg likte ikke ideen om å bo på Beverly Hilton.
-Fordi Whitney… -Whitney?
-Sa du Whitney? -Ut av hodet mitt!
-W-H-I-T-N-E-Y? -Ja, jeg gjorde det.
Jeg kan ikke skrive uten henne. Jeg elsker henne.
-Ok. Så hvor skal vi? -Echo Park. Er det et sted?
-Ikke en trist forfatterleilighet? -Nei, den er søt.
Det er en liten terrasse på siden.
-Jeg skal finne adressen. -Nei. Jeg vil ikke se den.
-Uansett hva det er, legg det bort. -Oi…
Bestillingen ble kansellert. Hva?
Kunne de ikke verifisere meg? Tror de jeg er to forskjellige mennesker?
De forstår tydeligvis ikke hvordan svart hår funker, for ett bilde er…
Pokker! Denne turen gjør meg så nervøs.
-Og L.A. gjør meg så engstelig. -Ok. Hør her…
Jeg skal bestille et sted på VIP-appen som Brad Pitts assistent ga meg tilgang til.
Det høres for flott ut.
Vil du ha basseng og badestamp?
Kanskje basseng, om det ikke er for mye.
Og badestampen?
Ok.
Der ser du.
La Casa de "Vi bryr oss".
Hva? Jeg kan ikke bo her.
Det kan du, og det vil du, for studioet betaler.
Jeg SMS-er deg dørkoden.
Jeg sender en bil hit i morgen klokken 11.
Trenger du noe mer? Mat?
Gress?
Da går jeg meg en tur.
-Hva sa du? -Da går jeg.
Hun sa "gå". Vi bruker ikke det ordet i L.A.
Newyorkere.
-Hei. -Fortell alt.
Ser du Hollywood-skiltet fra bassenget?
Jeg vet ikke. Jeg har jobbet siden jeg kom hit.
Du får bo i et hus til $ 15 millioner, og du jobber på sofaen?
Jeg forbereder morgendagen.
Vent litt. Sa du 15 millioner?
Jeg er ekspert på googling.
-Æsj. Bæsjer du nå? -Frekt! Jeg gjemmer meg for tvillingene.
-Gi meg en omvisning før de finner meg. -Ok.
Jeg er litt engstelig. Det er som om jeg fikk slag og våknet med Kanye-penger.
Blir boken din til film, sier jeg opp for å bli assistenten din.
Vi vet du er der, mamma.
Jeg bæsjer.
Æsj!
Årets mor, som lyver til ungene sine.
Kan du holde meg oppdatert mens du er der?
-De skal lage film av boken din, for faen. -Ja, det er helt utrolig. Jeg bare…
-Skulle ønske det føltes bedre. -Gi deg. Bedragersyndrom.
Du har jobbet i mange år, skrevet og undervist.
Vi har sett hvert et trist hvit-jente-memoar bli til Hollywood-film.
Mener du Krystallslottet, På ville veier, Spis elsk lev,
Girl, Interrupted, Julie & Julia?
Ikke kødd med Nora Ephron, men ja.
Nå retter vi endelig oppmerksomheten mot di svarte rumpe, og hva gjør du?
Jeg dro til L.A.
Utnytt dette øyeblikket, Wanda.
Du fortjener det. Det mener jeg.
Takk.
Vær så god.
Hei. Wanda Shepard. Jeg skal treffe flere her.
-Jeg har navnene her… -Greit.
Jeg kan finne deg i systemet om jeg får se ID.
BESØKENDE WANDA SHEPARD
Jeg skal ta et raskt bilde.
-Smil. Sånn. Ja. -Et lite bilde?
Perfekt.
-Vær så god. -Takk.
Oi sann. Vi må prøve en gang til.
Flott.
Perfekt.
Vær så god.
Det er problemer med kameraet i dag. Jeg beklager.
Jeg skriver en beskjed.
N/A?
Hvis du gir meg pennen, kan jeg skrive en W i midten.
-Greit. -Som N.W.A?
Det er greit. Jeg finner meg en stol.
Beklager. Jeg ville bare si at jeg er en stor fan.
Så søtt. Takk.
Jeg leste boken din for lenge siden. Den gjorde et stort inntrykk.
Du også?
Ja, det var litt fornedrende.
-Det er bare tull. -Det er algoritmen.
Enkelte ansiktsgjenkjenningsprogrammer sliter med mørkere hudfarger.
Jeg skriver sci-fi. Jeg kan mye om teknologi.
Du skulle sett det huset jeg bor i.
Akkurat som i Jetsons.
Du får nok spørsmålet hele tiden, men…
Jeg vil gjerne sende deg et manus, om du har tid.
Hva handler det om?
En psykoseksuell romantisk komedie om to fordervede kyborger.
Men den er veldig jordnær. Litt som det du skriver om.
Herregud, Wanda. Hvorfor sendte du meg ikke en SMS?
Fikk du ingen latte?
-Lykke til med den. -Kom. Takk.
Er det noe jeg trenger å vite? Noe jeg må unngå?
Ok. Doug er leder for utvikling. Kona er meksikansk.
Hun jobbet for Obama, så han vil snakke som om du er helt med.
-Mye snakk om "bevegelsen". -Ok.
Brian har ansvaret for manusavdelingen og var involvert i en metoo-skandale.
-Ikke bli sittende fast i heisen med ham. -Ok.
Nick er ny og ikke særlig viktig. Ikke kast bort øyekontakten på ham.
Aaron har aldri snakket til meg. Han vet ikke hva jeg heter.
Jeg elsker jobben min.
Jeg vil bare si at vi alle var veldig nervøse før dette møtet.
-Nervøse? På grunna av meg? -Ja.
Jeg er bare så smigret nå.
Dere har gjort så mye for meg. Jeg er imponert.
Vi er så begeistret over å få boken din.
Vi vil du skal like oss og synes vi er smarte.
Hør her. Jeg er en hvit fyr fra Maine. Jeg skal være helt ærlig med deg.
Jeg var ikke den første som leste boken din.
Men da jeg gjorde det, så jeg plutselig klart.
Hele ditt syn på interseksjonalitet
og kompliserte følelser rundt BLM,
det var bare…
Det må være bekreftende
at så mange mennesker nyter arbeidet ditt.
Det er litt vemodig.
Jeg ga opp drømmen om å bli romanforfatter etter skolen,
men syslet litt med daglige historier.
Så døde faren min for noen år siden,
og jeg… Jeg vet ikke.
Det ga meg det pågangsmotet jeg trengte
for å skrive om det som skjedde med ham da jeg var yngre.
Og da strømmet det bare på. Og nå er vi her.
Nitten scener fra mitt liv
tilegnet min far.
-Vi er så glad for at du gjør det her. -Takk.
Jeg er glad for at historiene vil nå et større publikum.
Bøker kan være store, men du vet…
Vi elsker bøker, men…
Men vi forstår.
Jeg vet ikke hvordan dere pleier å gjøre det, men jeg har laget en oversikt,
som jeg kan gå gjennom til filmen.
Jeg tenkte på at jeg i kapittel 6 utforsker…
Hør her, Wanda. Vi kan lage en rolig adapsjon av boken din,
som kan vinne beste kinematografi ved Spirit Awards,
men vi føler at den har et potensial for noe mye dypere, noe spesielt.
Ok.
Derfor har jeg invitert Aaron Fishman til dette møtet.
Aaron er leder for vårt nye VR-team.
Skjer'a?
VR?
Som i virtuell virkelighet?
"Virtuell utførelsesform" er ordet vi heller bruker.
Ok. Som et videospill?
Nei, nei.
Tenk deg at noen kan få gå i dine sko i en dag.
Oppleve verden som deg, som en svart kvinne.
En stor mulighet for å oppleve empati.
Jeg hører hva du sier.
-Men rasisme fungerer ikke sånn. -Nettopp.
-Det er nettopp det vi sier. -Vi skal forklare det for folk.
Holde seernes hånd.
I 360 grader med noen syke parallakser.
Det virker som om dere gir meg en versjon av Svart for nybegynnere.
Så…
Hvem skal spille meg i denne VR-versjonen? Og hvordan vil det fungere?
Hvem skal spille meg?
Hva vil man se?
Går det bra? Du sier ikke noe.
-Vi svarer gjerne på spørsmål. -Hva?
Jeg snakket.
Stemmen min brister også når jeg blir stresset. Det går bra.
Jeg er ikke bekymret eller stresset.
Jeg forstår bare ikke hvorfor dere ikke svarer på spørsmålene mine.
Hvem skal spille meg?
Hør her.
Vi har gitt deg mye å tenke på.
Jeg forstår at du trenger litt tid til å tenke over det. La oss spise middag.
Ja, la oss gjøre det.
Alle kan komme hjem til meg. Et ganske brukbart sted.
Du kan se prototypen. Assistenten min gir deg adressen.
Lille Miss Hollywood…
De vil gjøre boken min til et rasistisk eksperiment!
Ro deg ned. Hva skjer?
Det er ingen film, men virtuell virkelighet.
Ok.
Ikke det vi forventet, men ungene elsker det.
Og det er morsomt å se dem slå ut i luften.
Det er nok også mye penger i det. Ga de deg en sum?
-Jeg spurte ikke. -Du er altfor beskjeden. Jeg ville spurt.
De var ikke interessert i spørsmål, Lu.
Så fort jeg stilte spørsmål, forsvant all oppmerksomhet.
Da jeg stilte ett spørsmål, lot de som om de ikke hørte meg.
Ok, trekk pusten. De elsker deg.
De fikk deg til å komme dit.
De vil hvitvaske historien min.
Si at du ikke går med på det.
Jeg skal gjøre det, men…
Du er en viktig person nå, Wan. Du sitter i førersetet.
Bare gå inn og si at livet ditt ikke er et jævla Sims-spill.
Eller om det er det, så må de betale iallfall $ 800 millioner.
Jeg skal liksom på middag i kveld.
Perfekt. Drikk litt vin og slapp av.
Jeg må gå inn som om jeg eier stedet, men har bare et søtt antrekk.
-Jeg har ingenting som gjør meg tøff. -Du har lommepenger. Bruk dem.
Kom deg unna. Har du blitt helt gal?
Å, faen. Jeg så deg ikke.
Så du meg ikke? Jeg sitter jo her.
Beklager. Min skyld.
Ok.
Det er sånn de lurer deg.
-Neste. -Hei.
-Hei, godt valg. -Takk.
-Håper den passer. -Jeg var her først.
Fargen er fantastisk. Den passer til alle.
-Unnskyld. -Takk.
Du vil se flott ut i helgen.
-Når har du termin? -Siden dere alle vil være Karen…
Heldig for dere at jeg har det travelt…
…og at jeg kan betale med min gode kostgodtgjørelse.
Blake!
Herregud!
Blake… Vent!
Pokker.
Faen.
Det er bare seks kilometer.
Kan vi snakke sammen?
Jeg har tenkt mye på det her…
Har noen sett henne?
-Nei. -Hva?
Så rart.
Jeg er her.
-Skal vi begynne? -Nei, jeg er her!
Vi får vel det. La oss… La oss prøve demoen. Vi tester den.
Ja, det er kanskje… enklere uten henne.
Enklere for hvem?
Jeg hører dere. Jeg er jo her, for faen.
Ok, alle sammen. Vi skal prøve den, men husk
at dette er tøffe greier, så la dette være en advarsel.
Røpealarm. Nå har du ødelagt avslutningen.
Ok. Det er mye følsomt materiale her, Aaron,
så om noen ikke takler det, så husk at dere ikke trenger å se på.
Vi vil vite hva dere synes om opplevelsen.
-Hvilket kapittel skal vi begynne med? -Vi begynner med kapittel 6.
Det er… Det er det store.
Vi hopper rett uti dypet.
Oi.
Sånn.
Fy faen.
Det er helt utrolig.
Hvor…
Pappa?
Herregud.
Hei, Wanda.
Hei, Mr. D!
-Carl. Lenge siden sist. Står til? -Jo, jeg puster fremdeles.
Herregud.
Nei, nei, nei.
Hei!
-Et ran på Lenox. -Nei, pappa.
-Mistenkte er bevæpnet. -Nei. Unnskyld…
-Du har feil fyr! -Slutt! La ham være.
Pappa!
Jeg kjenner rettighetene mine. Jeg har ikke gjort noe galt.
Slipp henne!
Reis deg, vennen!
-Slipp henne! -Jeg kjenner ham!
Jeg kjenner rettighetene mine.
Jeg kjenner ham!
Hvorfor ble det mørkt?
Hun mistet bevisstheten.
Ja. Hva skjedde med henne?
Hun fikk et panikkanfall og ble sendt til sykehuset.
Det er så rart.
Wanda?
Ser du meg?
Ja.
Kan jeg sette meg?
Hva gjør du her?
Går det bra?
Nei.
Jeg vet ikke hva jeg er.
Jo, det vet du.
Vet du hva?
Faen heller.
Jeg går inn igjen.
BASERT PÅ BOKEN AV CECELIA AHERN
Tekst: Tina Shortland