- האישה שנעלמה -
לקהילה השחורה שלנו, אנחנו רואים אתכם.
אנחנו מתנגדים לגזענות.
- "קשת-עורף" -
איך הספר?
חזק מאוד.
קוראים אותו במועדון הקריאה שלי.
ואנדה! ואנדה!
היי. בלייק.
היי. -היי.
כמה טוב לפגוש אותך אישית סוף סוף.
היה כל כך כיף לענות לדוא"לים שלך.
כשאתה כבול לשולחן, אתה חייב למצוא הנאה במשהו, נכון?
כן. איך עברה הטיסה?
עברה טוב, כן.
בסדר.
אני יכול לחשוף אותך? כי הגברת... -בבקשה, לא.
קוראת את הספר... -עוד לא התרגלתי לזה.
אז כדאי שתתרגלי. את מככבת בכל רשימות רבי המכר.
תני לי את המזוודה. -אני מסתדרת.
לא, בבקשה, חומד. את הכישרון.
תודה. -בבקשה.
תיזהרי על המגפיים.
הם מ"אסוס".
אני יכולה להגיד לך משהו?
לא ידעתי שאתה שחור.
בסדר.
בגלל ה... כן, אני יודע.
השם "בלייק" מדיף ניחוח קולוניאליסטי עז.
טוב, אז זה הסיפור.
שמי הפרטי הוא אוגנדי.
אימא שלי שירתה בחיל השלום.
כן. אף אחד מהאנשים שאני מכיר כאן לא מסוגל לבטא אותו,
אז פשוט אימצתי את שם נעוריה.
זה פשוט נוח יותר מבחינת הקריירה.
אז החלפת את השם שלך בשבילם?
החלפתי אותו גם בשבילי.
זה פחות כאב ראש ככה, את יודעת?
לפעמים אנחנו צריכים להתפשר.
אתה יודע שהם ניסו לרטש את התמונה שלי?
בשביל הצילום של עטיפת הספר.
שלחו לי תמונה שנראתה כמו מיילי סיירוס עם שיער של אישה שחורה.
אבל אני אמרתי, "לא."
כל הרעיון של ספר זיכרונות הוא להיות אותנטית.
אני יודע שאת צנועה וכל זה,
אבל חכי שתראי את המלון שאליו אני לוקח אותך.
האמת היא ששכרתי דירה.
התחלחלתי מהרעיון להתארח ב"בברלי הילטון".
בגלל ויטני... -ויטני?
אמרת ויטני? -צא מהראש שלי.
ו-י-ט-נ-י? -כן. אמרתי.
אני לא יכולה לכתוב בלעדיה.
כן. -אני כל כך אוהבת אותה.
בסדר, אז לאן אני נוסע?
אקו פארק? יש מקום כזה?
אני מקווה שאנחנו לא נוסעים לאיזו דירת סופרים עצובה.
לא, היא חמודה.
יש לה פטיו צדדי חמוד...
אמצא את הכתובת. -לא, לא, לא.
אני לא רוצה לראות אותה.
מה שאת הולכת להראות, תניחי את זה.
ההזמנה שלי בוטלה. מה?
איך לא הצליחו לאמת את התעודה המזהה שלי?
הם חושבים שאני שני אנשים שונים?
טוב, ברור שהם לא יודעים איך שיער של שחורים מתנהג
כי תמונה אחת היא...
שיט!
למען האמת, הנסיעה הזאת מלחיצה אותי כל כך.
ולוס אנג'לס מפחידה אותי... -מה דעתך על זה?
אני אשכור לך דירה באפליקציה של אח"מים
שהעוזרת של בראד פיט אפשרה לי להיכנס אליה.
לא. זה נשמע מפואר מדי.
את רוצה גם בריכה וגם ג'קוזי?
אולי בריכה? אם זה לא יותר מדי.
וג'קוזי.
בסדר.
רואה?
בית "לנו אכפת".
מה?
אני לא יכולה להישאר כאן.
את יכולה ואת נשארת, כי האולפן משלם על זה.
אסמס לך את הקוד לכניסה.
ואשלח מכונית לאסוף אותך מחר ב-11:00 בבוקר.
את צריכה עוד משהו?
מצרכים?
גראס?
אם אצטרך, פשוט אלך.
מה אמרת? -אני אלך.
היא אמרה שהיא תלך.
לא אומרים את המילה הזאת באל-איי.
ניו יורקרים...
היי. -ספרי לי הכול.
את רואה את השלט "הוליווד" מבריכת האינסוף שלך?
לא יודעת.
אני עובדת מהרגע שהגעתי.
משכנים אותך בבית ששווה 15 מיליון דולר ואת יושבת על הספה ועובדת?
אני מתכוננת למחר.
רק רגע. המקום הזה באמת עולה 15 מיליון?
אני אשפית החיפוש בגוגל. כידוע לך.
איכס. את עושה קקי עכשיו?
זו גסות רוח. אני מתחבאת מהתאומים.
מהר, עשי לי סיור לפני שימצאו אותי.
בסדר.
אני קצת פוחדת לגעת בדברים.
זה כאילו חטפתי שבץ והתעוררתי עם הכסף של קניה.
אם יעשו מהספר שלך סרט,
אני מתפטרת ומתחילה לעבוד כעוזרת שלך.
אימא, אנחנו יודעים שאת שם.
אני עושה קקי.
איכס. מגעילה.
אם השנה משקרת לילדים שלה.
בבקשה, תעדכני אותי כל זמן שאת שם?
עושים מהספר שלך סרט, לעזאזל.
אני יודעת. זה מדהים. אני רק...
הלוואי שהיה לי יותר נוח עם זה, את יודעת?
עזבי. תסמונת המתחזה.
שנים קרעת את התחת. גם כתבת וגם לימדת.
וראינו איך הוליווד מתנפלת על כל ספר זיכרונות של איזו ילדה לבנה עצובה.
את מתכוונת ל"טירת הזכוכית",
"הולכת רחוק", "לאכול, להתפלל, לאהוב",
"נערה בהפרעה", "ג'ולי וג'וליה"?
אל תשמיצי את נורה אפרון, אבל כן.
ועכשיו אנחנו סוף סוף מתייחסים לתחת השחור והמוכשר הרבה יותר שלך,
ומה את עושה?
באתי ללוס אנג'לס.
ואנדה, נצלי את הרגע הזה עד הסוף.
אני אומרת לך, הרווחת את זה ביושר.
תודה.
בבקשה.
היי. ואנדה שפרד.
באתי לפגוש קבוצה של אנשים.
הנה השמות שלהם... -זה בסדר.
רק תעודה מזהה, ואכל לחפש אותך במערכת.
- אורחת ואנדה שפרד -
אצלם אותך בזריזות.
חייכי. שם. כן.
צילומי דוגמנות?
מעולה.
קחי את זה עד שזה יודפס. -תודה.
אופס. סליחה, בואי ננסה עוד פעם.
יופי.
מעולה.
הנה זה.
המצלמה עושה בעיות כל היום.
אני נורא מצטערת.
יודעת מה, אני פשוט אכתוב פתק.
אן-איי (לא זמין)?
יודעת מה? תוכלי לתת לי את העט כדי שאכתוב דבליו באמצע?
כמובן.
כמו אן-דבליו-איי?
זה בסדר.
אני אלך לשבת שם. תודה.
סליחה.
רק רציתי להגיד שאני מעריץ גדול.
זה מקסים מצדך. תודה.
קראתי את הספר שלך די מזמן. הוא העיף לי את הראש.
תודה.
גם אתה?
- אן-איי אנדרה לרסון -
כן. זה היה רק קצת משפיל.
איזה קשקוש.
זה האלגוריתם.
חלק מהתוכנות לזיהוי פנים מתקשות למצוא גוני עור כהים.
אני סופר מד"ב. אני מבין בטכנולוגיה.
אתה צריך לראות את הבית שאני גרה בו.
מלא וייב עתידני.
בטח מבקשים ממך כל הזמן, אבל...
אם יש לך זמן, אשמח לשלוח לך את התסריט שלי.
על מה הוא?
זו קומדיה רומנטית פסיכו-סקסואלית על שני קיבורגים דפוקים.
אבל היא גם מאוד מציאותית.
היא די דומה לדברים שאת כותבת.
אלוהים אדירים, ואנדה.
למה לא סימסת לי?
לא הביאו לך קפה לאטה.
שיהיה בהצלחה.
בואי. תודה.
יש משהו שאני צריכה לדעת? דברים שצריך להימנע מהם?
בסדר.
דאג, ראש מחלקת פיתוח, אשתו מקסיקנית.
היא עבדה בממשל אובמה,
אז הוא ידבר אלייך כמו אחד מהחבר'ה.
הרבה דיבורים על "התנועה". -בסדר.
בריאן אחראי על חומרים מתוסרטים ורק לאחרונה נחלץ משערוריית "מי טו".
אל תיתקעי במעלית עם בריאן.
בסדר.
ניק הוא חדש. למיטב הבנתי, הוא לא חשוב מדי.
אל תבזבזי קשר עין על ניק.
ארון אף פעם לא דיבר איתי.
די בטוח שהוא לא יודע את שמי.
אני מת על העבודה שלי. הגענו.
גילוי נאות...
כולנו היינו לחוצים לקראת הפגישה הזאת.
לחוצים? בגללי? -כן.
בחייכם. זה מחמיא לי כל כך.
אתם לא חסכתם במאמצים ואני מלאת התפעלות.
אנחנו מאושרים שקיבלנו את הזכויות לספר שלך.
וכעת אנחנו רוצים שתחבבי אותנו ותחשבי שאנחנו חכמים.
תראי. אני גבר לבן. ממדינת מיין, לא פחות.
ואומר לך בכנות,
לא הייתי הראשון בחדר שנתקל בספר שלך.
אבל ברגע שקראתי אותו, בחיי... הוא פשוט פתח לי את העיניים.
כל ההשקפה שלך על בין-מגזריות
והרגשות הסבוכים שלך כלפי "חיי שחורים נחשבים",
זה היה כמו...
זו בטח תחושה של תיקוף חזק מאוד
כשכל כך הרבה אנשים מתלהבים מהעבודה שלך.
זה קצת מריר-מתוק.
כלומר, די ויתרתי על הרעיון להיות סופרת אחרי הלימודים
ובהמשך סתם השתעשעתי בסיפורים יומיומיים.
ואז אבא שלי מת לפני כמה שנים,
ו... לא יודעת.
זה נתן לי סוף סוף את התעוזה שהייתי צריכה
כדי לכתוב על מה שקרה לו כשהייתי צעירה יותר.
ואז, אתם יודעים, הסכר נפרץ,
וכך הגענו הנה.
תשע עשרה סצנות מהחיים שלי,
מוקדשות לאבי.
אנחנו נרגשים כל כך לעשות את זה איתך.
תודה.
ואני שמחה כל כך שהסיפורים יגיעו לקהל גדול יותר.
לא שספרים לא הולכים טוב, אבל אתם מבינים את כוונתי.
אנחנו אוהבים ספרים, אבל, כאילו...
את יודעת איך זה. אנחנו מבינים.
אני לא יודעת איך אתם עושים את זה בדרך כלל,
אבל הכנתי מתווה
לעבודה על הסרט ואוכל לעבור איתכם עליו.
חשבתי על כך שבפרק שש אני עוסקת ב...
תראי, ואנדה.
אנחנו יכולים ליצור עיבוד שקט של הספר שלך
שיזכה בפרס הצילום, למשל, מטעם ארגון הקולנוע העצמאי,
אבל אנחנו חושבים שיש פוטנציאל למשהו הרבה יותר עמוק ומיוחד.
בסדר.
לכן הזמנתי את ארון פישמן להצטרף לפגישה שלנו היום.
ארון עומד בראש צוות הווי-אר המשודרג שלנו.
מה קורה?
וי-אר?
מציאות וירטואלית?
"גילום וירטואלי" הוא בעצם המונח שאנחנו נוקטים.
וואו. בסדר. אז כאילו... משחק וידאו?
לא, לא, לא.
תארי לעצמך שאנשים יוכלו ללכת יום שלם בנעליים שלך.
לחוות את העולם כאילו הם את,
אישה שחורה.
זו הזדמנות בלתי רגילה לאמפתיה.
כן, אני מבינה מה אתה אומר.
אבל ככה לא עובדת גזענות? -בדיוק.
זה בדיוק מה שאנחנו אומרים. -אבל אנחנו נמחיש את זה שלב אחרי שלב.
נחזיק לקהל את היד קצת.
ב-360 מעלות, עם נקודות מבט מטורפות.
אני מצטערת. יש לי הרגשה שמנסים למכור לי גרסה של "איך להיות שחור: המדריך לטיפש".
אז...
מי יגלם אותי בגרסת הווי-אר המפונפנת הזאת?
ואיך זה יעבוד?
מי יגלם אותי?
מה יראו?
את בסדר?
את לא אומרת כלום.
אנחנו כאן כדי לענות על כל שאלה. -מה?
דיברתי.
גם הקולי שלי משתתק כשאני במתח.
אין סיבה לדאגה.
אני לא מודאגת, ואני לא במתח.
אני רק לא מבינה למה אתם לא עונים על אף אחת מהשאלות שלי.
מי יגלם אותי?
תראי.
הפלנו עלייך פצצה ענקית.
אני מבין לגמרי אם את צריכה רגע כדי לעכל.
בואו ניפגש לארוחת ערב.
נעשה את זה. טוב. יודעת מה?
כולם באים אליי הביתה הערב.
זו דירה מגניבה.
תוכלי להתרשם מהאבטיפוס.
והעוזרת שלי תיתן לך את הכתובת.
היי, גב' הוליווד. איך ה...
הם רוצים להפוך את הספר שלי לניסוי מדעי גזעני.
ואן, דבר לאט. מה קורה?
זה לא סרט. זו מציאות וירטואלית.
בסדר.
לא מה שציפינו, אבל הילדים שלי מתים על מציאות וירטואלית.
וזה מצחיק מאוד לראות אותם מחטיפים אגרופים לאוויר.
ובטח יש בזה המון כסף. הם נקבו בסכום?
לא שאלתי.
את צנועה מדי. זו הייתה השאלה הראשונה שלי.
הם לא התעניינו בשאלות.
ברגע ששאלתי משהו אפילו טיפה מאתגר,
העיניים שלהם נהיו זגוגיות.
ובפעם היחידה ששאלתי שאלה,
הם עשו את עצמם כאילו לא שמעו אף מילה שלי.
בסדר, תנשמי. הם מעריצים אותך.
הם הטיסו אותך לשם במיוחד.
הם רוצים להלבין את הסיפור שלי, לו.
אז תגידי להם שאין מצב.
אני יודעת. אני אגיד להם, אבל...
ואן, את כוכבת גדולה עכשיו.
ההגה בידיים שלך.
תחזרי אליהם
ותגידי להם שהחיים שלך הם לא משחק "סימס".
ואם כן, אז הם צריכים לשלם לך איזה 800 מיליון דולר.
אני אמורה ללכת לאיזו ארוחת ערב היום.
מעולה. תשתי קצת יין, תהיי רגועה יותר.
את אמרת.
אני צריכה להיכנס לשם כמו בוסית והבאתי רק תלבושת חמודה אחת.
אין לי בגדים של כלבה מרושעת.
אחותי, קיבלת דמי כיס. לכי תוציאי אותם.
תרים את התחת הקטן שלך ממני. יצאת מדעתך?
שיט. לא ראיתי אותך.
לא ראית אותי כאן? אני יושבת כאן.
אני נורא מצטער. פשלה שלי.
בסדר.
ככה הם עובדים עלייך.
הבאה בתור. -היי.
היי, בחירה יפה. -תודה.
נקווה שהיא תתאים אחרי הלידה. -סליחה. הייתי לפנייך.
הצבע הזה נראה נפלא. הוא יפה על כולן.
סליחה.
תודה.
את תיראי נפלא בסוף השבוע.
מתי את אמורה ללדת? -טוב. כיוון שכולכן החלטתן להתנשא עליי...
יש לכן מזל שאני צריכה להגיע לאנשהו.
ואני יכולה לשלם על השמלה מחשבון ההוצאות הנדיב שלי.
בלייק!
אלוהים!
בלייק... חכה!
שיט.
פאק.
טוב. זה רק שישה ק"מ.
דאג, אנחנו יכולים לדבר?
חשבתי על זה הרבה, ו...
מישהו ראה אותה?
לא. -מה?
כל כך מוזר.
אני כאן.
אולי פשוט נתחיל? -לא, אני כאן!
אני מניח שכן. כן.
ננסה את גרסת ההדגמה. בואו נבחן אותה, טוב?
כן, אולי... אולי יהיה נוח יותר בלעדיה.
נוח למי, פישמן?
אני שומעת אתכם. אני כאן.
טוב, כולם.
אנחנו ננסה את זה, אבל קבלו אזהרה,
יש כאן חומרים די כבדים, אז ראו בזה אזהרת טריגר.
התראת ספוילר. תהרוס את הסוף, למה לא?
בסדר. תראה, ארון, יש כאן הרבה חומרים רגישים.
אז אם למישהו לא נוח עם זה, דעו לכם שאתם לא חייבים לצפות.
אנחנו רוצים לדעת מה אתם חושבים על החוויה.
באיזה פרק נתחיל?
בואו נתחיל בפרק שש.
זה הפרק המרכזי.
אז בואו ישר נקפוץ למים העמוקים.
וואו.
מתחילים.
שאני אמות!
זה הדבר הבא.
איפה...
אבא?
אלוהים אדירים.
היי, ואנדה.
היי, מר ד'.
קארל. לא ראיתי אותך לרגע. הכול בסדר?
אתה יודע, עדיין נושם.
אלוהים.
לא, לא, לא...
- משטרת ניו יורק -
היי, היי, היי.
קיבלנו דיווח על שוד בשד' לנוקס. -אבא, לא.
החשוד חמוש. אפשר לראות תעודה מזהה? -לא, סליחה...
תפסתם את האדם הלא נכון. -עצרו!
אני מכיר אותו. -תניחו לו!
אבא!
אני יודע מה הזכויות שלי. -היי!
לא עשיתי כלום. -היי! עזוב אותו!
עזבו אותה! עזבו אותה!
קומי, חמודה. חמודה! חמודה!
לא, עזבו אותה. -אני מכיר אותו. זה...
אני יודע מה הזכויות שלי. אסור לכם לעשות את זה.
אני מכיר אותו!
רגע, למה זה נהיה חשוך כל כך?
כי אז היא איבדה את ההכרה.
כן. מה קרה לה שוב?
היא חטפה התקף חרדה ענקי.
הועברה לבית החולים המקומי.
זה כל כך מוזר.
ואנדה?
אתה רואה אותי?
כן.
אני יכול לשבת?
מה את עושה כאן בחוץ?
את בסדר?
לא.
אני לא יודעת מה אני.
את כן יודעת.
יודע מה?
זין על כל זה.
אני חוזרת לשם.
- על פי ספרה של ססיליה אהרן -
תרגום: גלית אקסלרד