‏- סדרה של NETFLIX -
‏מצאתי את זה בחוף ים בקפריסין.
‏- האוניברסיטה, 2030 -
‏אז למה זה ככה?
‏השתלתי אלקטרודה בתלמוס שלו,
‏ששולחת פעימת נזעי חשמל ממוקדת.
‏הרדמת אותו.
‏וגם…
‏אני יכולה להעיר אותו.
‏זה היה הרעיון שלך?
‏ביצעתי כמה תיקונים,
‏אבל מחקר מהסוג הזה הוא יותר הקטע של אחותי.
‏ההליך מסובך מכדי להגדיל את קנה המידה שלו. ‏זה ממש ניתוח מוח.
‏אבל זה עשוי להיות מעניין ‏עם כמה מקרים מסוימים, בפרט אם…
‏אם מה?
‏נלך על זה בגדול.
‏- האוניברסיטה, 2036 -
‏יש לנו חמש דקות לארוז תיק.
‏בלי משחקים, בלי דרמה. להיכנס ולצאת.
‏ואז אקח אתכן אל אבא שלכן.
‏ג'ייד?
‏אנחנו לא רוצות לחזור.
‏זו לא ההחלטה שלכן.
‏או שאולי כשנצא מהמכונית, נצרח.
‏נראה מה יקרה.
‏תעשו את זה. תראו מה יקרה.
‏הזהרתי אותך מהעולם שבחוץ, ברט.
‏אמרתי לך שאתה לא מוכן.
‏אבל לא הקשבת לי, ואנשים נפגעו.
‏אתה היית עלול להיפגע.
‏הייתי חייב לעזור למשפחה שלי.
‏אחי, הוא… ‏-מה, אלברט?
‏בחייך.
‏מתי הוא עזר למישהו חוץ מעצמו?
‏הוא חשב שאני מת.
‏את אמרת לו את זה?
‏כמובן שלא.
‏תקשיב, אני מבינה שאתה אוהב את המשפחה שלך.
‏אני אוהבת את המשפחה שלי.
‏אעשה הכול כדי להגן עליהם, אבל אלברט לא…
‏הוא…
‏אני זו שמטפלת בך.
‏במשך כל השנים האלה, אני זו ששמרה עליך.
‏אבל מה עם הבנות?
‏אני שומרת גם עליהן.
‏הן במשרד שלי עכשיו, אוכלות גלידה.
‏עם פצפוצים?
‏זה גם הטעם האהוב עליהן.
‏והן שואלות עליך כל הזמן.
‏דוד ברט, המדען הדגול.
‏אבל חשבתי שהפחדתי אותן.
‏לא. אמרתי להן שאתה איש טוב.
‏חכם.
‏מצחיק.
‏עוזר.
‏אנחנו זקוקים לעזרתך.
‏יש לנו פרויקט חדש.
‏פרויקט חשוב.
‏ואם תעשה עבודה טובה,
‏אולי הבנות יוכלו אפילו לבוא לגור איתך.
‏אולי נמצא לך בית משלך.
‏דשא ירוק, גדר עץ לבנה.
‏משפחה מאושרת.
‏מה הפרויקט?
‏הוא.
‏חמש דקות!
‏אבא הוא שיבוט.
‏אני יודעת.
‏ואנחנו ניסויים מדעיים.
‏היי.
‏זה לא יכול להיות אמיתי.
‏לעזאזל עם זה.
‏שהם ילכו לעזאזל.
‏ג'ייד, את לא יכולה להעמיד פנים ‏שזה לא קורה.
‏אני לא.
‏האמת שאני מרגישה שאני משתגעת, טוב?
‏אני רוצה לצרוח ולבכות, ואבא פסיכי.
‏הבוסית שלו היא כלבה בסגנון קרואלה דה ויל,
‏ויש בסלון שלנו אדם עם אקדח.
‏אז אני יודעת שזה קורה.
‏אני יודעת שכולם משקרים לנו, לגבי הכול.
‏אפילו אני?
‏ומה אם אבא היה…
‏מה אם אני לא בסדר?
‏לא, את בסדר.
‏את בסדר, נכון?
‏אנחנו רק צריכות להסתלק מפה.
‏להתרחק מאבא, מהעיר הזאת, מ"אמברלה". מהכול.
‏איך?
‏התיק.
‏יש בו כסף, דרכונים, הכול.
‏ואז מה? פשוט…
‏נברח?
‏אנחנו רצות ממש מהר.
‏- "אמברלה", מצלמת אבטחה 1 -
‏זה פבלו.
‏צריך לקחת אותו איתנו.
‏לא. נשלח מישהו לטפל בו.
‏בסדר, אבל…
‏הוא מפונק.
‏הוא אוהב סלמון ועוף, לא בקר.
‏הוא מקבל חטיפים מדי ערב.
‏הוא שונא טיולים, והחרא שלו ענקי.
‏אני אעדכן אותם.
‏אתה תהיה בסדר, חבוב.
‏מצטערת. הוא לא אוהב מניאקים.
‏תקראי לאחותך.
‏היי.
‏את ואני, נכון?
‏בנות.
‏מה אמרתי על משחקים?
‏תברחי!
‏היי!
‏בילי?
‏לעזאזל.
‏תברחי.
‏מה? לא.
‏קומי.
‏לעזאזל!
‏בואי הנה!
‏תברחי! תזעיקי עזרה!
‏תמצאו אותה!
‏קדימה!
‏מה את?
‏מה שלא עשית, תעצרי את זה!
‏אני לא יכולה.
‏מה קורה פה?
‏כלום.
‏הרבה אנשים עומדים למות.
‏אולי גם את.
‏לא.
‏את צריכה אותי.
‏בלעדיי…
‏מה את?
‏לסגת!
‏ג'ייד…
‏קדימה.
‏חכו!
‏ג'ייד!
‏זוז!
‏חכו!
‏תשליך אותו!
‏אני…
‏איך?
‏מה המהירות שלנו? ‏-חמישה עשר קשר וממשיכה לעלות, אדוני.
‏סאקים!
‏ג'ייד? ‏-תלחץ על הכפתור הדפוק.
‏קרוב מדי. ‏-זה לא משנה.
‏הוא ילך אליהם, לא אלינו.
‏טוב, סאקים.
‏אני יודעת שפישלתי מקודם.
‏אבל אני לא אפשל עכשיו.
‏אם מסוק אחד שלהם ימריא, אנחנו מתים.
‏אתה בטוח? ‏-אני בטוח.
‏היא ננשכה.
‏זו היית את.
‏באותו הלילה.
‏הכלב.
‏אבא שלי אומר שאני בסדר.
‏את בסדר?
‏בעל החיים הזה היה חולה.
‏אם הוא הדביק אותך, את מסוכנת.
‏לאחרים, לעצמך.
‏היו לך תסמינים?
‏הזיות?
‏זעם?
‏דפיקות לב?
‏למה לי להאמין לך?
‏אני יודעת שאת לא מחבבת אותי, בילי.
‏גם אני לא מחבבת אותי במיוחד, רוב הזמן.
‏אבל מעולם לא שיקרתי לך.
‏את יכולה להגיד את זה על אבא שלך?
‏את כלבה דפוקה.
‏אני הכלבה הדפוקה שאומרת לך את האמת הדפוקה.
‏וזה לא מה שאת רוצה?
‏את האמת הדפוקה.
‏אם אני חולה…
‏את יכולה לעזור לי?
‏אני היחידה שיכולה.
‏אימא, מה את עושה?
‏זה המאכל האהוב על אימא שלך.
‏רגע, אנחנו לא…
‏היא לא פה בכלל.
‏אכלנו את אותה ארוחת ערב איתה לא מזמן.
‏אימא, את בסדר?
‏אני זקוקה לעזרתך.
‏ג'ייד, מה קרה.
‏אני… ‏-מי זו?
‏היא… זו ג'ייד. היא ידידה מבית הספר.
‏אנחנו רק… ‏-שיעורי בית. מתמטיקה.
‏תראו את הכלבלב.
‏היי.
‏אנחנו נשב ליד הבריכה, בסדר, אימא?
‏תבלו. היי.
‏את עובדת עליי. ‏-אני לא.
‏יש שיבוטים בסיפור הזה, ג'ייד. ‏-אני יודעת.
‏וראית את הדברים המוזרים בבית שלי.
‏אני צריכה להיכנס ל"אמברלה".
‏כדי לחלץ את אחותך? ‏-כן.
‏כי אימא שלי חטפה אותה? ‏-כן.
‏ג'ייד, מה אני אמור להגיד על זה? ‏זה מטורף!
‏אני יודעת.
‏אבל סיימון, הם יפגעו בה.
‏הייתי שם.
‏ראיתי מה הם עושים.
‏המעבדות הסודיות שלהם ‏וכדורי ה"אושר" המטופשים שלהם.
‏מה?
‏ראית אותם?
‏כן.
‏אימא?
‏אלוהים.
‏לעזאזל.
‏זו רק שריטה. ‏-לא, זו לא.
‏אני בקושי מרגישה משהו, באמת.
‏אימא, אלה שלך?
‏כמובן שלא.
‏רפואה מערבית מטפלת רק בתסמינים, לא בגורם.
‏אני מתה על השיר הזה.
‏את אמיצה מאוד.
‏אני חולה או לא?
‏ובכן…
‏הנגיף… הוא פשוט לא מדביק את התאים.
‏- לא אותרה מוטציה -
‏אני לא יודע למה.
‏הוא עדיין חי?
‏אולי.
‏תברר.
‏תהיה יצירתי.
‏סיימון, כבר מאוחר.
‏את מסממת את אימא?
‏מה?
‏מצאתי את הכדורים. ה"אושר".
‏הם שלי. ‏-תפסיקי עם השטויות, טוב?
‏היא חתכה את היד עכשיו, ‏והיא לא מרגישה כלום.
‏אז מה עשית לה? ‏-סיימון.
‏תגידי לי.
‏לאימא שלך היו קשיי הסתגלות.
‏שתינו הסכמנו שהיא תיקח תרופות ‏כדי לעזור לה להתמודד עם החרדה.
‏פשוט תפסיקי לשקר!
‏סיימון!
‏עשיתי את מה שהייתי חייבת ‏כדי שהמשפחה שלנו תישאר מאוחדת.
‏והיא מרגישה טוב יותר. היא מאושרת יותר.
‏היא זומבית, לעזאזל.
‏ואתה ילד, לעזאזל!
‏טוב. אין לך מושג כמה קשה אני עובדת.
‏החברה הזו נגנבה מסבא שלך, ‏ואני בניתי אותה מחדש,
‏ואימא שלך, היא מעולם לא…
‏היא רצתה לעזוב.
‏היא רצתה לקחת אותך ממני.
‏עשיתי את כל זה בשבילך.
‏אני לא רוצה את זה.
‏אתה לא יודע מה אתה רוצה.
‏את…
‏לכי תזדייני.
‏סיימון…
‏רק עוד בדיקה אחת. מצטער.
‏מה זה? ‏-פשוט תירגעי.
‏לא, מה אתה נותן לי? ‏-לא, זה בסדר.
‏זה בסדר. תירגעי, טוב?
‏הכול בסדר.
‏לעזאזל.
‏היית חייבת.
‏אני יודעת.
‏בי?
‏היא לא בחדר שלה. אולי היא על הסיפון.
‏בי?
‏טוב. אני יכול לעקוף את הדלתות ‏ולתקוע את המערכת,
‏אבל זה ייתן לנו רק כעשר דקות ‏עד שהם ישימו לב.
‏אז את יודעת לאן את הולכת?
‏כן.
‏אתה לא חייב לבוא איתי.
‏כן, אני יודע.
‏- פתוח -
‏בואי.
‏היי.
‏תודה.
‏- אזור מוגבל ‏הכניסה לצוות התחזוקה בלבד -
‏תירגעי. פשוט תירגעי!
‏- לא אותרה מוטציה -
‏אחותי?
‏נתתי לה זריקת אדרנלין. ‏היא באוץ לב חדרי ומפרכסת!
‏אני רוצה את אחותי!
‏העגלה. אני צריך את תרופות ההרגעה!
‏תירגעי, בסדר?
‏שיקרת לי!
‏תנשמי. הכול בסדר.
‏תנשמי.
‏ידיים מעל הראש.
‏איך ידעת על זה?
‏אלברט.
‏לא אכלת גלידה, נכון?
‏מה?
‏אני צריכה לצאת מפה. ‏-בסדר.
‏נמצא את אבא שלך. ‏-לא.
‏לא אכפת לי ממנו, ולא אכפת לו ממני.
‏כן אכפת לו.
‏כשהוא היה כלוא, ‏הוא רק רצה לעזור לבנות שלו.
‏כי אנחנו התרופה שלו.
‏הוא צריך את הדם שלנו כדי להישאר בחיים.
‏אז מה?
‏גם אבא שלי היה צריך אותי ואת אחיי.
‏אז הוא כלא אותנו להרבה זמן.
‏אפילו לא ראינו את השמש ‏עד שכבר היינו מבוגרים.
‏אבל אלברט לא כזה. הוא נתן לכן חיים.
‏ואולי…
‏אני לא אומר שהוא צדק, ‏או שהוא אפילו היה טוב, אבל…
‏היה יכול להיות גרוע יותר.
‏אז זה מצדיק את זה?
‏לא, אבל…
‏טוב, אולי אין דבר כזה.
‏אולי החיים הם פשוט סדרת תאונות וטרגדיות ו…
‏איש אינו באמת בסדר. ‏כולנו רק עושים כמיטב יכולתנו.
‏בעולם שבו קל מדי לעשות את הדבר הגרוע מכול.
‏אבא שלך אוהב אותך.
‏אולי זה סוג דפוק של אהבה, אבל…
‏כולם די דפוקים, אם חושבים על זה.
‏אבל אם את רוצה, אפשר לעזוב אותו.
‏אם נעשה את זה…
‏מה יקרה?
‏לא משהו טוב.
‏ג'ייד? ‏-אל תתלהב.
‏איפה בילי?
‏היא לא איתך?
‏היי, אני… ‏-הבן של אוולין.
‏מה קרה?
‏ניסינו לברוח, אבל…
‏הם חטפו את בילי.
‏אני חושבת שהם יודעים שהיא ננשכה.
‏אנחנו צריכים למצוא אותה, עכשיו. ‏-אתה לא בא איתנו.
‏פשוט תגיד לי איפה היא.
‏ג'ייד, אני…
‏היי, איחוד משפחתי.
‏היי, אחי.
‏אנחנו… ‏-שיבוטים.
‏הם פגעו בך? את בסדר? ‏-אני בסדר.
‏יש לי את התיק, ‏והשארתי את פבלו עם אימא של סיימון.
‏אנחנו צריכות ללכת.
‏הוא בא איתנו.
‏מה? למה? ‏-כי אי אפשר להשאיר אותו פה.
‏עשר דקות.
‏מה קורה? ‏-הם נועלים את הבניין.
‏מכאן.
‏הכול באשמתי.
‏ג'ייד, די.
‏אנחנו נחזיר אותה הביתה.
‏הינה, שם.
‏היי.
‏היא לא הייתה יכולה להתרחק.
‏ארג'ון!
‏לכאן.
‏תתחבאו שם.
‏טוב, כולם להיכנס לשם.
‏לעזאזל.
‏טוב.
‏אתם!
‏אף אחד מכם לא היה בחיים בכלל אלמלא אני.
‏אז אני חושבת שהגיע הזמן להגיד "תודה".
‏קצת כבוד דפוק!
‏היי.
‏את בסדר.
‏טוב, מכאן.
‏קדימה.
‏ג'ייד? בילי!
‏בילי, תפסיקי.
‏קדימה!
‏המסדרון הדרום־מערבי.
‏לא.
‏תעצרו!
‏סיימון?
‏אימא.
‏לא.
‏היא נשכה אותי.
‏אוולין.
‏אני יכול לתקן אותו.
‏אני אמצא דרך.
‏אבל…
‏את צריכה לתת לבנות שלי ללכת.
‏את יודעת שזה הסיכוי היחיד שלו.
‏אימא?
‏אימא…
‏לא!
‏אבא!
‏לא!
‏ארג'ון.
‏ארג'ון!
‏ארג'ון.
‏ארג'ון!
‏היי. ‏-אלוהים.
‏אתה יכול להזיז אותה?
‏לא.
‏את צריכה ללכת.
‏תמצאי אותה.
‏ג'ייד, לכי.
‏לכי!
‏קדימה! בואו נזוז! ‏-קדימה!
‏בי?
‏אימא!
‏איפה אבא?
‏אני…
‏תישארי קרובה.
‏היי, מותק.
‏ואני חשבתי שאני השקרנית הכי טובה במשפחה.
‏הילדה חמודה.
‏מה עשית לה?
‏כי לייל הקרוקודיל ‏היה יכול לקרוע אותה לגזרים, אבל…
‏הוא לא עשה זאת.
‏זה מוזר, נכון?
‏זה מוזר.
‏התעסקת עם ה־DNA שלה?
‏נתת לה את טיפול וסקר המיוחד?
‏אימא? ‏-זה בסדר.
‏כמובן שזה בסדר. היי, מותק.
‏תתרחקי ממנה.
‏לא.
‏התשובה תמיד תהיה "לא".
‏והיית צריכה לדעת את זה. ‏כלומר, תאומות, נכון?
‏אנחנו אותו הדבר.
‏לא, אנחנו לא.
‏מאז אותו הלילה, את חסרת לב.
‏מיואשת.
‏הלילה הזה היה הלילה הנורא בחיי.
‏אז איבדתי את אחותי. ‏-לא נכון.
‏זה מה שמעולם לא הבנת.
‏הטי, הוא ניקה אותי מכל ה… חרא הדפוק שלי.
‏הפחד, החרדה.
‏הוא לא הפך אותי למישהי אחרת.
‏הוא נתן לי להיות מי שהייתי תמיד.
‏פשוט פחדתי להודות בזה.
‏זה…
‏היה הלילה הטוב בחיי.
‏מה את?
‏אני העתיד.
‏ואת?
‏את נגיף דפוק.
‏שמת לב שכל מי שמסביבך, משום מה…
‏מת?
‏סיימון?
‏ברט?
‏קים? הירוקי?
‏אבא?
‏אני יכולה להמשיך.
‏את אומרת לעצמך כל הזמן ‏שאת מנסה להציל חיים,
‏אבל הידיים שלך, ג'ייד, הן מכוסות בדם.
‏כי את אנוכית.
‏כי אכפת לך רק מהמשימה, ‏מלתקן את מה שאת התחלת.
‏אז אנשים מתים, אבל את ממשיכה.
‏את לא עוצרת כי זה מה שחשוב. את.
‏זה עדיין תמיד המופע המזוין של ג'ייד.
‏בסדר.
‏קחי אותי.
‏רק…
‏בבקשה, רק…
‏תני לה ללכת.
‏אני לא צריכה אותך יותר.
‏אימא?
‏היי, אימא?
‏בי! ‏-לא!
‏בי!
‏אימא!
‏בי!
‏קדימה!
‏- דחוף -
‏הם בכל מקום.
‏מה אתה עושה?
‏בונה פצצה.
‏אוולין לא תפסיק אם לא נכריח אותה.
‏ברט, קח אותן למקום בטוח.
‏מה? מה איתך?
‏מישהו צריך לפוצץ אותה.
‏אבא?
‏אתה לא חייב לעשות את זה.
‏אני אוהב אתכן.
‏אבא.
‏אני מצטערת.
‏אתה לא חייב.
‏אני אעשה את זה.
‏לא.
‏מגיע לך שיהיו לך חיים, ברט.
‏קדימה!
‏צאו מהדלת האחורית.
‏תמצאו אותה.
‏הינה הוא!
‏קדימה!
‏הבן שלי.
‏אהבתי אותו.
‏הרגת אותו.
‏הגנתי עליו כדי שלא יהפוך למפלצת.
‏אבל כשזה ייגמר…
‏הכול…
‏כל מה שהקרבתי…
‏אני אשנה את העולם.
‏יש לי את העתיד.
‏מה יש לך?
‏יש לי עט.
‏לא התכוונתי לפגוע בך.
‏איפה סיימון?
‏אני…
‏אני פשוט…
‏אני מצטערת.
‏את ואני, נכון?
‏את ואני.
‏- אדה וונג ‏רחוב צ'ו־דורי 2.20, אקיהברה, יפן -
‏- תודה שביקרתם בראקון סיטי -
‏- מבוסס על משחק הווידאו "האויב שבפנים" -
‏תרגום כתוביות: ענת שפירא