A NETFLIX SOROZATA
FENNTARTOTT PARKOLÓ
Marketing 11:15-kor, könyvelés 11:25-kor,
termékfejlesztés 11:40-kor.
- Tokió van a vonalban. - Üzenem, hogy nem.
- Kinek? - Mindenkinek.
Albert!
Mi történt a csinos pofiddal?
Csak… Tegnap este. Visszavágott.
- De kiszedtél belőle… - Semmit.
- Remek! - Talán van másik megoldás.
A Joy.
Megfelelő dózisban oldja a gátlásokat.
- Ha szkopolaminnal keverjük… - Az Alzheimer gyógyszerével?
Nagy dózisban gyógyszer,
de a CIA fejlesztette ki igazságszérumnak.
Ha igazam van, a kettő elegye olyan lesz, mint egy…
felturbózott nátrium-pentotál.
És ha tévedsz?
Nem tudom, de nemigen van választásunk.
Talán mások tudják, hogy itt van. És akkor kérdezősködhetnek.
Helló, Angel! Hogy érzed magad?
Orvos vagyok.
Bár nem foglalkozom betegekkel,
felismerem, amikor valakinek fájdalmai vannak,
és másra se vágyik, csak arra, hogy véget érjen a szenvedés.
Te is ezt akarod?
Mert én segíteni akarok.
A barátod vagyok.
- Mi az? - Segítség.
Ez megszünteti a fájdalmadat.
De előtte válaszolnod kell egy kérdésre.
Ki mesélt arról, hogy mi történt itt?
Nos?
- Nem muszáj ezt tennie. - Bár igazad lenne!
Válaszolj, vagy elmegyek.
És aki helyettem jön, az nálam is rosszabb lesz.
Ő csak fájdalmat hoz majd.
És akkor nem segíthetünk egymásnak. Mint most.
KI TUD A LÁNYAIMRÓL?
Senki.
Rossz válasz.
De…
- Azért próbáljuk meg! - Várjon!
Mondja meg az apámnak, hogy sajnálom!
Mi történt?
Mondtam, hogy bizonytalan.
- Hallgatom. - Nincs pulzusa.
Tiszta!
- Töltés. - Egy téglát kerestem.
Tiszta!
És lehet, hogy megölted, aki kiadhatta volna.
Te vagy az?
Evelyn!
Ha tönkre akarnálak tenni téged vagy az Umbrellát,
ezerszer megtehettem volna.
Úgyhogy baszd meg!
Ne!
Miért? Nekem nem árthat.
Mert azzal az Umbrellának árt.
És lássuk be, az Umbrella…
a mindened.
Mr. Roth!
Mindent csomagoljatok be és készítsetek elő! Világos?
Mozgás!
Hallottátok! Gyerünk!
Egyformák vagyunk.
Szuvenír?
Ezt is csomagold be! A holmim közé.
- Szóval, hogy s mint? - Hogy s mint?
- Levetted a vérem. - Bocsi. Előírás.
Mégis elhagytad az Umbrella területét?
Tehetek róla?
Evelyn érted küldött, hogy vigyelek be.
Én mondtam, hogy időpocsékolás,
de szerinte hasznos lehetsz az eljövendő világban.
„Eljövendő világban”?
Tudod, hogy ő nem kérdez.
Nem kell neki.
Helyette elküldte a kedvenc játékát.
A dédelgetett projektjét.
Legutóbb
18 évesen láttalak, terhesen és kivert fogakkal.
Hol van a gyerek?
Elvesztettem.
- Hogy van apa? - A halálos ágyán is te érdekelted.
Igen. Albert sose titkolta, ki a kedvence.
Nem én voltam az.
Talán először nem.
De aztán a munka a peremvidéken, feladni mindent a megváltásért.
Ismerősen hangzik?
Apánk egy pszichopata volt.
Persze, de mindenkinek vannak poggyászai.
Jade, ideje hazajönnöd. Nem fáradtál már bele?
Amióta legutoljára láttalak, hat hónapot voltál Tokióban,
és majdnem egy évet Grönlandon.
Míg végül el nem kaptak, egy fejjel a táskádban.
Akkor ki is a pszichopata?
Hová készültetek, csajok?
Az Egyetemre.
Oda tartottál. Nem kamu, ugye?
Baxter hatékony görény volt. Már kerestük az Egyetemet.
Hol van?
- Baszd meg! - Baszd meg!
Ikrek! Jinx!
Hagyjatok magunkra!
Billie, mi a franc ez az egész?
Nem árulom el az Egyetemet.
Sehová se megyek veled.
És az Umbrellát nem érdekli semmilyen új világ.
Ők csak irányítani akarnak.
És ezt mindenkinél jobban tudhatnád, mert erről szólt az életünk!
Előbb halok meg, mint hogy visszamenjek.
Ezt akartam hallani.
Jade, amikor az Umbrellát választottam, rosszul döntöttem.
Téged kellett volna válasszalak.
És azt hiszem, ez a búcsú ideje.
- Ezt hogy érted? - A vírus.
- Immunis vagy. - Nem.
Bennem is terjed, bár lassabban. És az óra ketyeg.
Mindjárt lejár.
Még egyszer látni akartalak.
Szeretek úgy gondolni rád, mint egy vidám,
keményen dolgozó partnerre, aki folyton a családalapításról papol.
De aztán aggódni kezdek.
Ez egy kissé túl nyugis forgatókönyv Jade Wesker számára.
Elfogtunk egy jelet.
Úgy másfél kilométerre innen egy egyetemi csapat téged keres.
Velem jöhetnél.
Attól még, hogy eloldoztak, nem lettem szabad.
Valamit még meg kell tenned.
Üss arcon!
- Mi? - Ja, és…
Nyomkövetőt tettek beléd, amikor vért vettek.
Mindig is a testvéred maradtam.
- Jade! - Gideon!
Téged kerestünk.
Amrita!
- Úgy hiányoztál! - Te is nekem.
Sietnünk kell.
Már itt se vagyunk.
Nyelvet!
Új barátot találtál?
Egy mintapéldány.
Amrita, szerintem ezt kerestük.
Gyerünk! Menjünk!
Vidd a laborba! És tartsd a szád! Menj!
Mi a helyzet?
Helló!
Szia!
- És az én üdvözlőbizottságom? - Mögöttem.
Anya!
Bea!
Anya!
Jól vagy? Ijedtnek tűnt a hangod.
Tudom. De már jobban vagyok. Oké?
- Igazi vagy? - És te igazi vagy?
- Jól vagy? Mindenki jól van? - Igen, jól vagyunk.
Anya! Zongorázni fogok a tehetségkutatóban.
Zongora? És a balett?
Lenyűgöző. Odaleszel érte.
Azt meghiszem.
Apa, mennem kell.
Vacsoránál találkozunk!
Próba.
Aha.
Mi az?
Elmentem hat hónapra, és ennyi?
Jobb lett volna, ha elsírja magát?
- Széttépi a ruháját? - Nem.
Na jó, de. Egy kicsit. Csak egy könnycsepp.
Nekem hiányoztál.
Ajánlom is.
Hónapok óta erről álmodozom.
Hát, ez nagyon…
hízelgő.
Oké. Ki vele, miről maradtam le?
Minden simán ment.
Rekordtermésünk volt. Rengeteg baba született.
És Terrence csapata fél könyvtárnyi könyvvel jött vissza Isztambulból.
És mi a helyzet a mi „hirtelen 35” kislányunkkal?
Nos, Bea fejlődése… kivételes.
Szerintem egy zseni veszett el benne.
Jó matekból. Született tehetség természettudományokból és sportból.
De a legújabb sláger, amivel nem tud betelni…
az az irodalom.
Igen. És már zongorázik.
- Valaki nagyon örülhet. - Igen.
Csak légy óvatos!
Az apám olyan szülő volt,
aki hasonmásának nevelte a gyerekeit.
És kettőből csak egy sikerült neki.
Biztos vagy ebben?
Ne már!
Kizárt, hogy most nem a laborban szeretnél lenni.
Nem vagyok az apám.
- Jade, nem is… - Ne, én…
Amikor apám tette, amit tett, csak magára gondolt.
Amikor hat hónapig terepen voltam…
semmit se találtam.
Azt gondoltam, hogy most be kell fejeznem, és akkor többé nem kell elmennem.
Igen.
- És ekkor rábukkantam erre a zéróra. - A fejre gondolsz?
El se hinnéd! Tudtam, hogy nem hagyhatom ott.
Muszáj volt visszamennem érte.
Különben minden hiába lett volna.
És én nem magamért tettem. Hanem a lányomért.
Visszamentél?
Hogyhogy muszáj volt visszamenned?
A bunkerba.
A Testvériségébe? Ahol hemzsegnek a szörnyek?
Te ezt nem érted. Ez a zéró irányítani tudta a többieket.
Engedelmeskedtek neki.
Felfogod, mit jelent nekünk, ha kiderítem, hogyan?
Ezt már megbeszéltük, nem?
Nincs több felesleges kockázat.
- Ez nem az volt. Ezt meg kellett tennem. - Nem.
- De igen. - Nem.
És hazudsz, ha azt hiszed, Bea miatt tetted.
Dehogynem érte tettem. Mi másért… Oké.
- És ha elveszít? - Nem így lett.
- Most nem. - Ne kezdd!
- Én vagyok a szülő. Én, az anyja. - És én mi vagyok?
A bébiszitter?
Attól még, hogy nem a vér szerinti apja vagyok…
Hallgass!
KIJÁRAT
Na, hogy ment?
Ms. Kyoko áthívott vacsorára.
A szokásos, csütörtökre.
Talán ezen a héten nem kéne. Anyukád visszajöttének tiszteletére.
Úgyis dolgozni fog. Nem érdekli.
Emlékszel a Szentivánéji álomra?
Shakespeare azt írta:
„A művészet célja formát adni az életnek.”
- Igen. - Igen.
Nos, az anyukád munkája olyan művészet, ami az ő életének ad formát.
És anélkül elveszett lenne.
Ezért nincs soha itt?
Amikor anya még kicsi volt, az apja megpróbálta helyrehozni a világot.
De ehelyett csak tovább rontott rajta.
És az anyukád annak szentelte az egész életét, hogy ezt jóvátegye.
Az apukájáért.
Ez nem fair. Anya nem csinált semmit.
Igazad van.
De ez a második legfontosabb dolog, amit tudnod kell róla.
És mi az első?
Az, hogy mindennél jobban szeret téged.
- Szia, csapat! - Szia, anya!
- Nem esztek? - Rád vártunk.
Jó.
Mert a ti adagotokat is befalom.
Mit szólsz hozzá?
Megesszük az összes főtt ételt.
Pillanatok alatt elaludt.
Biztos az izgalom.
Arjun!
- Amit korábban mondtam… - Nem érdekes.
De igen.
Figyelj!
Amikor besétáltál az életembe…
Bea életébe…
Szeretlek.
Várj!
Apa meghalt.
A testvérem mesélte.
Az Umbrella őt küldte, hogy elkapjon, de ő elengedett.
És…
Megbízhatsz benne?
Azt mondta, haldoklik.
Jade!
Sajnálom.
Egy részem…
az emlékek közt cikázik, mintha csak filmet néznék.
De a másik azt kívánja, bár megöltem volna.
Szellemhajók, a jobb oldalon.
Szellemhajók, vettem. Elfogópálya tervezése.
ELFOGADVA
Bocsánat.
- Hányadik hónap? - Én…
Második.
Még nem mondtuk el senkinek.
Kicsit félek.
Jó! Az a félelem, az adrenalin?
Szükséged lesz rá az éjjeli szoptatásnál,
peluscseréknél. Pisiltek már le valaha?
Egyszer.
- A főiskolán. - Oké.
Hát, számíts sokkal többre ennél!
Csodálatosan hangzik.
Az is.
Sose akartam gyereket.
Fiatal voltam, csak magamra számíthattam.
A legnehezebb, legjobb dolog volt a világon.
Amrita!
Úgy örülök nektek!
- Na, belecsaphatunk ebbe? - Hajrá!
- Mi olyan különleges ebben a szépségben? - Irányított más zérókat.
Hogyan?
Azt mindig is tudtuk, hogy a vírus fejlődik.
De a zérók nem látnak. A legtöbb süket is.
Ha ez kommunikált velük…
Az szag alapján lehetett.
Talán valami feromon. A leheletében.
Ez a mirigy itt.
Még sose láttam ilyet.
Ne hagyd, hogy nagyon belemélyedjek, oké? Bea-nek zongoraizéje lesz.
Beállítottam egy riasztást. Nem fogsz elkésni.
Oké. A hámszövetet vizsgálom.
Oké, a zéró sejtjei két különböző enzimet termelnek.
De…
Basszus!
Az oxigén lebontja őket.
Talán keveredniük kell valamivel?
Például?
Ha a torkába, a szájába jutnak.
Nyállal?
Oké. És az mi? Víz, ionok, nyálka…
Amiláz, lipáz, IgA és lizozimok.
De az arányok…
Több ezer lehetséges kombináció létezik.
Első kísérlet.
Tizenegyedik kísérlet.
Huszonkettedik kísérlet.
Harmincötödik kísérlet.
Negyvennegyedik kísérlet.
És ezzel vége az 55. kísérletnek.
Hagyjuk abba!
- Majd holnap újrakezdjük. - Nem. Még egy.
A prekurzorok majdnem elfogytak.
Cserélni kell az egyik laborral.
- Vagy ellophatjuk. - Jade!
Undorító.
De ez az 56. kísérlet.
Az undorító bevált.
A minta.
Stabil.
Baszki!
Bea!
- Menj! Elkezdem az izolálását. - De…
- Megcsipoglak, ha kész. - Oké. De érzékenyek.
- Óvatosan… - Jade, menj már!
- Oké. - Oké.
- Köszönöm. - Mozgás!
- És vegyél mintákat. - Igen! Menj!
- Hol van Arjun? - A feleségem hol van?
- Dolgozik. - Hát persze.
Ebédeltetek egyáltalán?
- Ennie kell. - Ja, kettő helyett.
Azt hitted, nem mondja el?
Üdvözlök minden barátot, családtagot és szülőt
a művészet és kultúra ezen ünnepén,
amelybe garantálom, hogy a szívünket, lelkünket beletettük.
Miért tanítunk a gyerekeknek költészetet, Shakespeare-t, táncot és zenét most,
a történelem e szakaszában?
Hiszem, hogy mindannyian
elkötelezetten gyűjtünk mindent, amit lehet a múltunkból,
és igyekszünk megőrizni a kollektív emlékezetnek,
mivel a kezdetek kezdetén ez volt maga a művészet célja is.
A művészettel faragtuk a mély, érzelmes történeteket a lelkünkbe.
Történeteket, amiket nem akarunk elveszíteni,
hisz még most is mi vagyunk azok a történetek, amiket elmesélünk.
Bea?
Befecskendezem az első enzimet a T-vírus egyik mintája mellé.
A vírus távol tartja magát az enzimtől.
Kérem a másikat.
Ez az enzim meg mintha magához vonzaná.
- Ha levegőben tud terjedni… - Levegőben.
Akkor kijelölhető egy célpont, amit a zérók megtámadhatnak.
- De a vörössel… - Távol tarthatók.
Jade!
Ha nem tévedünk, ki kell próbálni élesben. Egy igazi zérón.
De előbb engedély kell hozzá.
Kikötni, és várni két hetet.
Úgy lesz.
Ha nem viszlek vissza időben Paolóhoz,
szétrúgja a seggem.
Tessék.
- Szia! - Baszki!
Serene!
- Szia! - Szia!
Jó korán keltél.
Igen, a terepen olyan hangos volt minden,
azt hiszem, hozzászoktam.
- Ne segítsek? - Ne, köszi. Megy egyedül.
- Oké. - Köszi.
Anya?
Bea!
Hoztam neked egy kis…
Mit csináltál?
Semmi baj. Minden rendben. Mellettem biztonságban vagy.
Mindent kézben tartok.
A hideg vízben volt. Mi történik a zérókkal hidegben?
- Lelassulnak. - Pontosan.
Apa tud erről?
Gyere, mutatok valamit.
De itt kell maradnod, rendben?
Amíg távol voltam, megtudtam, hogy a zérók tudnak beszélni egymással.
- A zérók nem tudnak beszélni. - Szavakkal nem.
Látod ezt?
Ez egy feromon.
Az olyan, mint a szag.
És ha a zérók megérzik, nem bánthatnak.
Ha beszórjuk vele az embereket, a hajót vagy egész városokat,
új világot építhetünk, minden olyan lesz, mint régen.
Apa azt mondta, hogy gyerekként mindennap ehetett fagyit,
nem csak újévkor.
Ehetsz majd fagyit, és azt csinálhatsz, amit akarsz.
Ilyen világot szeretnék neked, Bea.
- Oké. - Oké?
De most ki kell találnom, hogy működik.
Maradj ott, az ajtó mellett!
- Anya? - Semmi baj.
Észre se fog venni.
Sikerült!
Bea! Kifelé! Gyorsan!
Fuss!
Segítség!
- Mi a baj? - Ott!
Bea?
Mi történt?
Úristen!
Ne!
- Bea? - Apa!
- Van több is? - Nem tudom.
Nincs.
Az…
Az én hibám.
Én hoztam a hajóra.
- Egy kísérlethez. - A te hibád?
Nem gondoltam, hogy…
Dolgoztunk…
Megölted őt.
- Erre tart! Figyelem! - Látod őket?
Helikopterek közelednek.
Lássunk hozzá!
- Tudni akarom, mi ölte meg. - Igenis.
Lássuk!
Érdekes.
Ez őrültség!
Nem tarthattok itt!
Mióta vagy ilyen beszari?
Szia, tesó!
A CAPCOM „RESIDENT EVIL” CÍMŰ VIDEOJÁTÉKA ALAPJÁN
A feliratot fordította: Sátori Orsolya