СЕРІАЛ NETFLIX
«Амбрелла».
Компанія потерпає від правового скандалу й обвалу курсу її акцій
і нині намагається переродитися, зосередивши зусилля
на галузі споживчих препаратів.
Критики вважають темпи роботи компанії небезпечними,
та «Амбрелла» не боїться ризикувати.
Оригінальна ідея нового гендиректора,
Евелін Маркус.
Розкажіть мені про «Радість».
Кажуть, за гроші щастя не купиш, але насправді ще й як купиш.
Якщо воно в пляшці.
Говорите, як ваш батько.
Його звільнили, але це він заснував «Амбреллу».
Так.
І я досі вважаю це сімейною справою.
Я все одно повинна запитати про минуле.
Раккун-Сіті.
Немислима трагедія.
Непередбачуваний і жахливий нещасний випадок.
І зрозумійте мене,
колишня «Амбрелла», мій батько, справді наробили чимало помилок,
але це вже не та компанія.
Те, над чим ми працюємо зараз,
змінить світ.
Кулі ж гумові?
Допоможіть!
Мамо!
Ходімо.
Сюди!
Ми її загубили.
То знайдіть.
Відловіть утікачів. Обшукайте периметр і дерева.
Чуєш, боляче.
-Ні! -Не стріляй.
Мама? Мамо!
Вибач. Ми вже думали, йому кінець. Ми…
Не знаю, як тобі й дякувати.
Біллі!
-Біллі. -Іди геть.
Ні! Нам треба поговорити.
Я хвилююся за тебе.
Біллі.
Ти вдома. Клас.
Я голодна. Що на вечерю?
Що?
Як твоя сестра?
З нею все добре.
Надолужує навчання, здається.
Як закінчить…
-скажи, я зайду. -Слухаюсь.
Біллі, ну ж бо.
Усе добре.
Я в нормі.
Чий то в біса дрон?
-«Амбрелли». -«Амбрелли»?
-Не може бути. -Ще й як може.
У вас сім'я. Треба було сідати на пором.
Ми не можемо.
Чому?
-Ви перевозите контрабанду. -Сорокарічну контрабанду.
Як продамо — буде на що жити, поки не влаштуємось.
У нас є родичі в Кале.
Моя сестра з дочками.
Він стільки натерпівся.
Ми хочемо, щоб він ріс серед рідних.
Щоб у його житті було щось нормальне.
Має бути інший шлях.
Він є. Тунель.
Контрабандисти перевозять на той бік і не питають зайвого.
-Це надто небезпечно. -Ну, залишимося ми,
і що далі?
Майже всі гроші пішли на човен.
Будемо якось викручуватись. Підемо разом.
Без образ, але чому ми маємо тобі довіряти?
Вона врятувала Ліама.
Довіряти ви можете лише тим, кому ви потрібні.
І зараз ми потрібні одне одному.
Боже, усе нормально?
Гей!
Гарно поговорили.
Як справжні сестри.
САЙМОН: «БЛОГ ТОГО ПСИХА»
«АМБРЕЛЛА» НЕЗАКОННІ ВИПРОБУВАННЯ НА ЛЮДЯХ
ЗАСЕКРЕЧЕНИЙ ІНЦИДЕНТ
ФІЛІАЛ У ТІХУАНІ
СПАЛАХИ АГРЕСІЇ
ЧЕРЕЗ 72 ГОДИНИ
ЕВЕЛІН: ЗАВТРА ЗУСТРІЧ З РАДОЮ ДИРЕКТОРІВ. ЗДИВУЄМО ЇХ!
То звідки ви?
З Йорка.
Чула, там гарно. Чому поїхали?
Не було вибору.
Стіни захищали від нулів,
але вірус не зупинили.
Це…
Співчуваю.
Усі когось втратили.
Як тобі нова школа?
У них є чайний гриб.
Доброго ранку.
Біллі. Що ти робиш?
Збираюся в школу.
Ні.
Зачекай кілька днів.
Зі мною все добре. І я пропускаю уроки.
-Я… -Їй явно вже краще.
Ти ж сам казав.
Будемо прогулювати — це помітять.
Біллі. Підійди.
Дивися на мене.
Ну що?
Стало краще.
-Отже, можна піти? -Це означає «так».
-Дякую. -Ні, ти…
Подзвони, якщо відчуєш,
що щось не так.
Джейд.
Наглянь за сестрою.
Ти не почуваєшся дивно? Може, роздратовано?
Мене дратують твої дурнуваті питання.
Зі мною все гаразд.
І після всього, що сталося, я просто хочу, щоб усе було, як завжди.
Добре?
Біллі?
Гей! Біллі.
Джейд, привіт.
Привіт, я Саймон.
Я запізнюсь.
Місце.
Місце?
-Гей. -Що?
Що значить «що»? Що це в біса було?
Тато дав мені вчора снодійне, і, здається, у мене від нього похмілля.
Не знаю.
Він гарненький.
-Нормальний. -Запав на тебе.
Я пропустила один день, і в тебе вже є хлопець?
-Ні, він мені допоміг. -Як?
З домашкою.
Слухай, раптом що не так, ти ж мені сказала б?
Іди.
Твій хлопець чекає.
Схоже, я їй не подобаюсь.
А тобі не все одно?
Вона тебе не знає. Тільки познайомились.
Це по ній видно. Я добре читаю людей.
А ти вважаєш мене класним. Дуже привабливим.
Я вважаю тебе придурком.
Ті файли завантажилися тільки наполовину. Треба решта.
-Ти ж казала, то жарт. -Так і є.
Хочу ще посміятися.
«Амбрелла» мутить воду.
-Як Фейсбук, тільки… -Не зможеш дістати?
-Можу. -То дістань.
Вимогливість тобі не личить.
Тобі це подобається.
Так.
-На той бік, четверо. -Тоді вам до мене.
Не знаю, що ви чули, але з нашою фракцією перехід став значно безпечніший.
-Того місяця померло всього троє. -Троє?
Щоб клієнти поверталися, треба їх цінувати.
Дитину точно берете?
Усіх.
Діло хазяйське.
Гаразд. Тоді лишилася тільки брудна частина справи.
Це за одного.
Годиться.
Усі всередину.
Моя вам порада:
дивіться в підлогу й тримайте руки та ноги ближче до себе.
Довеземо швидко й безшумно.
Це ж безпечно?
Звісно.
Хутчіш, їдьмо.
Гей.
Не бійся.
Усе, їдьмо!
Італійська шкіра.
Стильно.
Облиш. Щоб я пропустила твого знаменитого лосося?
До восьмої буду вдома.
Обіцяю.
Я тебе теж.
Схоже, ви помирилися.
Я чудова коханка.
Ну що, розважимось?
Не буду брехати.
Тіхуана була провалом.
Але «Радість», як і раніше, є майбутнім цієї компанії.
Майже всю свою історію «Амбрелла» працювала на уряд США.
Але якщо хочемо вижити, треба шукати інші шляхи.
Вийти за межі, до людей.
Тому ви мене й призначили.
Але, як я розумію, доктор Вескер хоче скасувати проєкт.
Це не так.
Правда ж?
У правильному дозуванні
«Радість» може творити дива.
Знижувати тривожність і покращувати увагу.
Але препарат містить модифікацію Т-вірусу.
Патогену, який ми колись розробили для армії США.
Цей проєкт був невдалим.
Ми думали, що подолали проблему, але в разі передозування
Т-вірус усе одно не тільки активується,
і починає передаватися.
Зазвичай через укус.
Скажемо всім, щоб не кусалися.
Усе…
не так просто.
Перед вами наслідки передозування «Радістю».
Хворий страждає від зневоднення і стає агресивним.
Пацюкам вистачає кількох годин.
Людям — трьох днів.
Але результат завжди однаковий.
Т-вірус перетворює всіх на чудовиськ.
«Радість» може принести мільярди,
але слід відкласти запуск і стабілізувати формулу.
-А я не бачу проблеми. -Ви…
Ви не бачите в цьому проблеми?
Це можливість.
Так. Є над чим працювати.
І це нагода для вдосконалення.
Під час випробувань ми виявили, що, трохи змінивши вірус,
можна досягти неочікуваних результатів.
Цьому псу вкололи, скажімо так, просунуту версію «Радості».
І оце наша ідея на мільярди?
-Собаки? -Ні.
Наша команда передбачає аналогічний результат і з людьми.
Іншими словами, «Радість» може не тільки заспокоювати.
Нова «Радість» дозволить нам впливати на концентрацію уваги, поведінку —
потрібні лише відповідні тригери.
Уявіть те саме, тільки в інтернеті чи застосунку.
Споживач «Радості» не зможе відвернутися.
Отже, тепер ми промиваємо мізки?
Звісно, ні, Дженет. Але слухайте,
хто не бігав скуповувати лабутени, ковтнувши ксанаксу? Так, Алане?
«Радість» прославить «Амбреллу» на весь світ.
Google, Цукерберг — вони лише привертають погляд.
«Амбрелла» буде притягувати свідомість.
Це ліки не на мільярди,
а на трильйони доларів.
Що ніяк не применшує загрозу.
Скільки треба ковтнути таблеток, щоб перетворитися на оте?
Погляньмо.
Три?
Ні? Десять?
Уже ближче?
Альберте?
Двадцять тисяч.
Так і напишемо на етикетці із застереженням. Згодні?
Увага, учні.
Нагадуємо, що всі особисті речі,
зокрема сумочки, шоломи й телефони, слід зберігати у вашій шафці.
Дякуємо.
Нічого не знаю.
Отже, ви її не бачили?
Навіть якби й бачив, а це не факт,
у мене є принципи.
Стандарти, критерії і так далі.
Я…
Він серйозно?
Гадки не маю, про що ти верзеш.
Я кажу: іди на хрін, «Амбрелло».
Класна тачка.
Куди прямуєш?
-Додому. -І де твій дім?
В «Університеті».
Тобто де навчаються?
Ні.
«Університет» —
це місце, де зберігається старий світ.
Книжки, мистецтво, історія.
Як диск із резервною копією цивілізації.
Коли все це скінчиться, допоможе з відбудовою.
Якщо скінчиться.
І як там?
Спокійно.
Ти ще пам'ятаєш, що таке нудьга?
Я стараюся не згадувати.
Про світ, який у нас був.
І не було в них.
Добре, наступний етап поїздки.
Усі тримайте рота на замку.
Щоб узагалі ні звуку. Ясно?
Що?
Лизуни. Відстежують здобич за звуком.
Що за чорт?
Ані руш! Ви вчиняєте злочин на території «Амбрелли»!
Не опирайтесь!
Не вмикайте двигун.
Не виходьте з машини.
Вас заарештовано.
На вихід.
-Витягніть їх і вишикуйте. -Так точно.
Уперед. Збирайте їх.
Звідки цей звук?
Що це?
Контакт!
Що це?
Мамо, дивись!
-Ворушись! -Ні, відпусти мене.
Гей, сюди.
Тут є інший шлях.
Сюди.
-Іди. -Ходімо. Сюди.
Уперед!
Ходімо!
Допоможіть!
Службові двері. Лізьте.
Швидше.
Бігом!
Я ж казала, що розважимось.
Майкі гарно вписався.
-Рада вирішила. -На твою користь.
Трильйони доларів, Альберте.
Я обіцяю їм світле майбутнє, а ти що?
Стильну ручку?
Як ти?
Здаєшся роздратованим.
На сьогодні все?
Ми відмовилися від коригування поведінки.
Я передумала.
Ти ставиш на кін мільйони життів, і заради чого? Грошей?
Місця на біржі?
Невже ти не бачиш масштабів?
Тут уже мова не про акції.
Це змінить увесь світ.
Просто подумай.
Кінець глобального потепління. Більше жодного голоду.
Чорт. Можна навіть усіх зробити веганами.
-І хто буде все це вирішувати? -Я буду.
Мій друг з УПМ допоможе з випробуваннями на людях.
Бо ти підкупила його.
Бо я надзвичайно чарівна леді.
Але треба стабілізувати формулу й почати виробництво.
Історія Раккун-Сіті не повториться.
Для цього потрібні ліки.
-У нас їх немає. -Тоді дозволь створити.
Дай мені команду.
-У тебе вже є робота. -Я можу поєднувати.
Послухай, якщо все-таки щось піде не так і вірус вийде з під-контролю,
уяви, скільки грошей «Амбрелла» заробить,
якщо в тебе будуть ліки.
У неробочий час. І «Радість» — у пріоритеті.
-Добре. -Добре.
-Чекай, Евелін, не треба. -І, Альберте.
Більше жодних сюрпризів.
Не люблю сюрпризи.
Вірусна модуляція.
Це як дарвінізм на молекулярному рівні.
Вірус буквально перебудовує клітини носія
заради власного виживання й розмноження.
І коли вірус змінює чи модулює носія,
який це має вигляд для нас?
ЯК ТИ? СКУЧИЛА ЗА ТОБОЮ В ОБІД.
АГОВ?
Симптоми — від цілком звичайних речей:
пітливість, нудоти —
до найважчих, як то вірусна атака
на гематоенцефалічний бар'єр, що призводить до галюцинацій.
Зміни настрою, поведінки, спалахи агресії —
аж поки організм поборе вірус
або ні.
Гей.
Увага, учні…
Добре.
Дихай.
-Де ми? -У службовому тунелі.
Поверхня в який бік?
Угору.
-Мамо. -Потерпи, ще трішки.
-Що сталось? -Ще ж недовго?
Давай, Ліаме.
З ним усе гаразд.
-Вставай. -Підніміть його. Треба йти.
-Він заражений. -Ні, неправда.
Відколи його турбує світло?
Сильний шум?
-Коли його вкусили? -Ні, він…
Три дні тому.
Ось чому не пором.
Нам треба було в Кале.
Ходять чутки, що в «Братства» є ліки.
Вони здирають з людей шкіру.
У них немає ліків, ліків не існує.
До біса це.
Ні.
Ні!
Ти його любиш. Я розумію.
Але після зараження людині вже все одно.
Вона перестає любити.
Тікайте!
Тікай на хрін!
Тікайте!
Хутчіш, тікаймо! Бігом.
Сюди. Тут прохід.
-Бігом. -Ходімо.
Швидше!
Чорт.
Що тепер?
Марку?
Рахуй до десяти і йди.
Ні. Марку.
Давай.
-Сюди дивись! -Ходімо.
-Сюди! -Ідіть!
Клята ти…
Срань.
Ну що, дістав?
Фаєрвол оновили.
Ясно, і що?
«Амбрелла» не оновлювала захист два роки.
Джейд.
Що відбувається?
Не можу розповісти, але…
-Не знаю. -Я серйозно.
-Відчепись. -Ти не можеш командувати
-й нічого не казати. -Відвали!
Не чіпай її!
Чорт, Біллі.
-Біллі, стій! -Що з твоєю сестрою?
Джейд.
Джейд, ти можеш зачекати?
Джейд?
Джейд Вескер?
Привіт, мамо.
Джейд, ти мене не знаєш,
але я роками спостерігаю за тобою через фотографії.
Ми з твоїм батьком давно знайомі.
Він справжній геній.
-Тебе підвезти? -Не треба.
Біллі.
Думаю…
Думаю, зі мною щось не те.
Увесь цей час…
я думала…
що як не звертати уваги…
то все якось минеться.
І все стане, як було.
Але я тебе вдарила.
Я роблю людям боляче.
Я почала щось чути.
І бачити.
Від світла…
відчуття, наче…
мій мозок свердлять.
І звуки.
Від звуків болять кістки.
Я відчуваю все це,
але не відчуваю цього.
Що зі мною?
Той пес…
схоже, був хворий.
І що з того?
Я знайшла дещо в інтернеті.
На підприємстві «Амбрелли» сталося те саме.
Когось покусали, і через три дні…
Що?
Він сказився.
Убивав людей.
Що?
Але це повна хрінь.
І неправда.
Усе через снодійне. Як ти й сказала.
А якщо ні?
Повір.
Глянь на мене.
Ні.
Глянь на мене.
Не плач.
Усе буде добре.
Еньє.
Залиш його.
Це вже не твій син.
Я не можу.
Щось ти довго.
Добряче ви там вляпалися, еге ж?
«О ні, мозкопикі чудовиська!»
Давай-но…
Давай не будемо.
-Ані руш! -Ані руш!
Ані руш!
Хапайте їх!
Кидайте зброю!
Чуєш, боляче.
Знаєте, хто ми?
Думаю, так.
«Амбрелла».
Фашист.
Ходімо.
Чекайте, ні. Я не…
НА ОСНОВІ ВІДЕОГРИ «ОСЕЛЯ ЗЛА»
Переклад субтитрів: Ілля Скрипка