СЕРІАЛ NETFLIX
Учені прогнозували кінець світу у 2036 році.
Кліматичні зміни, забруднення.
Океани закипіли б.
А повітря стало б для нас непридатним.
Вимерли б мільярди людей.
Але вчені помилилися.
Кінець світу настав уже давно.
ЛОНДОН, 2036 РІК
ЧОТИРНАДЦЯТЬ РОКІВ ПІСЛЯ КІНЦЯ СВІТУ
Три, два, один.
-З днем народження! -З днем народження!
-Добре проводиш час? -Ага.
Тато намагався зробити вафлі.
-Намагався? -Сталося дещо непередбачуване.
-Пожежа. -Маленька.
Велика пожежа.
Пригадую, як ми з сестрою їздили в «Діснейленд», коли мені було дев'ять.
А що це?
Ну, це…
-Там було доволі весело. -А мені туди можна?
Бі, може, покажеш мамі свій подарунок?
Подарунки!
-Це книжка. -Добре.
-Я швидко! -Що за книжка?
Шекспір.
-Повне зібрання творів. -Чекай…
Коли я поїхала, вона читала «Складки часу».
Це було півроку тому. Усе змінюється.
-Слухай, я не хотів… -Ні, усе гаразд.
Я знаю, що це затягнулося.
І я дуже за вами сумую.
Джейд…
бережи себе.
ГРУПА 181
ГРУПА 421
МЕТРОПОЛІТЕН
Ну ж бо. Покажіть щось.
День 167, спостереження триває.
У групі 2426, як і раніше, відсутні ознаки ієрархії
або вищої мозкової діяльності.
О ні.
Чорт.
Шість місяців.
Тупе лайно!
НЬЮ-РАККУН-СІТІ, 2022 РІК
ТРИ МІСЯЦІ ДО КІНЦЯ СВІТУ
ДЖЕЙД ХОЧУ ПОМЕРТИ
БІЛЛІ УСЕ НЕ НАСТІЛЬКИ ПОГАНО
-Чорт, годі. -Вам тут має сподобатись.
У школі є прекрасна STEM-програма. Торік вони перемогли на «Кодфесті».
А ще в них є чайний гриб на розлив.
Обережно.
Ще разок.
Гей, бачила придурків у парку?
Тобто звичайних людей? Які гуляли?
Так, бачила. Цілком нормальні.
-Аж занадто. -«Занадто»?
Ми в Південній Африці, але темношкірих на пальцях порахуєш.
Це місце стрьомне.
-Але будинок гарний. -Так.
Якщо спалю його, поїдемо додому?
Альберте.
-Ти приїхав. -Керол, радий тебе знову бачити.
Джейд, Біллі, щаслива нарешті познайомитись.
-Прибацана. -Ми теж.
Вам тут точно сподобається.
Як облаштуєтесь, проведу вам екскурсію по центру.
Сподіваюся, ви любите кекси. Тут аж п'ять крамниць, дві — веганські.
-Клас. -Клас.
Знаю, ви звикли жити в більшому місті,
але до Кейптауна їхати лише годину.
А торік місто обрали найкращим у світі для життя.
Хто обрав?
Хвойди Lululemon? Чи хлопці, що дрочать на кросфіт?
Ілон Маск?
-Я не… -Вона жартує.
Джейд вважає себе дотепною.
Добре, ходімо.
-Можеш так не робити? -Ні.
Що ж, від імені корпорації «Амбрелла» ласкаво прошу додому.
-Ого, ну й відстій. -Гарно, дуже гарно.
Нью-Раккун-Сіті було промисловим містом.
«Амбрелла» викупила його майже пустим, але завдяки натхненню
і серйозній наполегливій праці
воно стало особливим.
Сонце тут яскравіше, повітря чистіше.
Можна придбати найсучасніший будинок,
де буде місце й для активних розваг.
Ясно.
Мені вистачає й порно за «Зоотрополісом». Тож…
Перепрошую.
-Він у нас дуже велике цабе. -Вескер.
Ні, я працював.
По суботах у мене зазвичай вихідний, але…
Чом би й ні? Відсвяткуємо, дівчата?
Господи. Тіхуана? Що сталося?
Кому шматочок то…
Можеш не прикидатись.
Стервом.
-Я не прикидаюсь. -Думаєш, я сюди хотіла?
Хіба ні?
Ти ж була не проти переїзду.
Вибір був невеликий.
Що я мала робити?
Кричати й бити тарілки?
-У мене ж вийшло. -Ні, не вийшло.
Я хоча б спробувала. А ти…
Де дівчина, яка вкрала те пиво?
Яка звільнила жаб з лабораторії?
-Її мало не відрахували. -Вона стала сраною занудою.
Не так і погано іноді просто дружити з людьми.
З Керол?
А ти спробуй.
Хоч хлопці є класні.
-Ходімо привітаємось. -Не можу. Я зануда.
-Біллі, вибач. Давай. -Ні, мені ще треба речі розібрати.
Добре. Як знаєш.
Гей.
-Привіт. -Я щойно переїхала.
-Хотіла привітатись. -Клас.
-Я Джейд. -Саймон.
Привіт.
Господи.
Здоровенна потвора.
Огляньте табір. І дівчину.
Там штук 40 нулів валяється.
Паскуд підсмажило,
але шум, схоже, розбудив великого паскуду.
-Як вона? -Ще дихає.
Можливо, є внутрішня кровотеча.
І точно є контузія.
Хай йому чорт.
Одна з уцілілих.
М'ЯСО — ЦЕ ВБИВСТВО
Сильно мене ненавидить?
Ніхто тебе не ненавидить.
Я знаю, що переїзд — це важко, але…
Я не мав вибору.
«Амбреллі» не відмовляють.
Вибач.
Готово.
А ти як?
-Можу не брати. -І будеш себе накручувати.
Вескер.
Не виправдовуйся. Є протоколи.
-Ти забув мій зразок. -Хвилинку.
Сама взяла?
Голка мене не лякає.
З героїном узагалі буде кайф.
Тато хвилюється.
Тато постійно хвилюється.
Ми ніколи не хворіли, жодного разу,
але все одно кожні два тижні —
-аналіз крові. -Він просто…
-Він робить це для нас. -Невже?
Або він вампір.
Точно вампір.
Дарма ти не пішла.
Хлопці були милі.
-Дурні, але милі. -Звісно.
-Клас. -Я ідіотка. Ясно?
Знаю.
Хвилюєшся через завтра?
-Нова школа. -Усе нове.
І що? Ми теж оновилися.
Що нам це паскудне місто та місцеві?
Задамо їм жару.
Ні, я не… Я не хочу вирізнятися.
Чому?
Сама знаєш.
Це через історію з жабами?
Ні, через іншу історію.
По-перше, тобі було десять.
По-друге, Алекс Інґлс ударив першокласника.
-І ти зламала йому ногу. -А потім був мозкоправ.
Усі вважали мене психопаткою.
І я сама теж.
Мені треба припинити зриватися й робити дурниці.
Гей.
Глянь на мене.
Ти не дурна.
Ти, чорт забирай, Біллі Вескер.
Ти добра й класна.
У тебе розкішний зад, ти отримала 1520 балів на тестах
і в тебе найкраща сестра.
Тому завжди пам'ятай це, а все інше хай іде до біса.
Іди сюди.
ЕНЕРГІЯ РОСЛИН
Було непогано.
Доброго ранку, учні!
Обідня спецпропозиція — збиті вершки та фрикадельки.
Записатися на участь в обов'язковому осінньому фестивалі від «Амбрелли»…
Гей, хлопці.
-Пам'ятайте, позитивність — -Даруй.
міст до ваших мрій.
Гарного вам дня.
-Привіт. -Привіт.
-Здоров. -Здоров.
-Я… -Біллі!
Хто це?
Моя сестра.
Близнючка.
Ви близнюки?
Ну, у нас один батько,
і, хоча сурогатна мама народила нас разом, донори яйцеклітин різні.
Але технічно — так.
Наука.
Отже, ти якийсь фрік?
Ні.
А футболка що?
-Я веганка. -Це тупо.
Я просто не їм тварин.
Тієї осені батько взяв мене на полювання. Було крутезно.
Поцілила Бембі в голову.
Коли настане кінець світу,
веганів ми з'їмо першими.
З'їж це.
Злізь з мене!
Припиніть! Годі!
-Бійка! -Бійка!
-Вали! -Вставай, ходімо!
-Пішла! Вали звідси! -Усі назад!
Відійдіть усі назад!
Біллі, ти ціла?
Гей, я з тобою.
Я була апатичною, нещасною і невмотивованою.
А потім я знайшла «Радість».
МОЖЛИВІ НЕБАЖАНІ ПОБІЧНІ ЕФЕКТИ.
ПЕРЕД ВЖИВАННЯМ ПРОКОНСУЛЬТУЙТЕСЯ З ЛІКАРЕМ.
Новий продукт «Амбрелли», де бізнес — це саме життя.
«РАДІСТЬ»
Якось це…
Це просто жах.
«Радість» — це засіб від серйозних проблем:
хронічної депресії, ОКР — ось для чого він.
А це…
У неї чудовий будинок, сім'я, нащо їй ліки?
Ми не лікарі.
Це питання не до нас.
Наша справа — давати людям щастя.
-Треба почекати. -Ні.
Події в Тіхуані…
Ми вже замовили рекламу. Запуск за шість тижнів.
«Ілай Ліллі» з «прозаку» мала мільярд на рік.
У нас буде два за перший місяць.
Біллі, стій!
Де ти в біса був?
-Тут. -Тоді чому не брав слухавку?
Я розмовляю.
-Та пішов ти! -Джейд!
Біллі!
Біллі, облиш.
ЗАЦІНІТЬ!
Злізь!
Біллі, відчини. Будь ласка.
Джейд, розкажи, що сталося.
Іди працюй.
Чому просто не сіла зі мною?
Ти була з друзями.
Давала жару.
-Гей. -Я не хотіла все зіпсувати.
Гей.
Та чхати я хотіла на тих придурків.
Єдина людина, до якої я небайдужа, — це ти.
Знаєш, що робити?
-Вибачитись. -Що?
Бійка…
-Це я винна. -Ні.
Натовчи їй пику.
Навіщо? Щоб усі знову вважали мене психопаткою?
-Усі думають… -З тебе сміються.
Уся школа.
І ти маєш заткнути їм пельки.
Папська держава відгороджується від Сицилії.
Останній фригольд Аляски занурюється в темряву.
…наша запатентована біонанотехнологія
здатна миттєво вилікувати 99,99 відсотків відомих видів раку.
Купуйте вже зараз, новинка «Амбрелли», де бізнес…
Мапа.
-Де я? -У Брайтоні.
У Брайтонському фригольді.
-До речі, я Тейт. -Я маю повернутися в табір.
-Треба забрати спорядження. -Звісно.
Можемо влаштувати. Завтра.
Зараз.
Пригальмуй.
-Ви стерв'ятники. -Типу того.
Старої техніки в Лондоні ще багато.
Уся йде багатіям в Окленді й Осло.
Беремо тільки на продаж.
-Як я тут опинилась? -На вертольоті.
-І де він? -Знову полетів на розвідку.
А машиною можна?
Боюся, що ні.
Як я й сказав,
поїхати не вийде.
Один удар. У груди.
Гей.
Вибач.
Не варто було гарячкувати.
Мир?
Чекай.
Довбана сука!
Біллі.
Це останнє відео з Тіхуани.
Чому він не помирає?
-Чому? -Шість поранених, троє мертві.
-Був якийсь витік? -Нічого непоправного.
Альберте, якщо повториться…
Біллі.
Це твоя шафка?
Ну, я не…
-Що сталося? -Відчини її.
Вона психопатка, ясно?
-М-ре Айзекс… -Побила мою дочку.
-Не била. -Зараз нагороджують усіх,
усі особливі, але…
Я не знаю, що з тобою.
Може, голоси в голові чи… Байдуже.
Це неважливо. Ми подаємо в суд.
Наступні десять років проведеш у камері!
Містере Вескер. Дякую, що прийшли.
Вибачте, що так довго. Забігався. Робота.
Вескер. Лайно.
Як ти?
-Містер Айзекс саме казав… -Я чув.
Тонкі стіни.
Я знаю, що в Біллі було непросте минуле, але всі ми — сім'я «Амбрелли».
-Упевнена, ми зможемо домовитись. -Ви погрожували моїй дочці.
-Ні, я… -Як вас звати?
Дейв.
Ким ви працюєте, Дейве?
-Я адміністратор сервера. -Ну а…
А скільки ще є таких фахівців?
Тисяча? Десять тисяч?
Мабуть.
Я теж працюю на «Амбреллу». І знаєте, скільки є фахівців, як я?
Один. Я.
Ну, ясно. Класно.
Не дуже.
Через це в мене надто багато роботи. Через це…
батько з мене кепський. Я стараюся, але…
безуспішно.
Добре, але як це…
А ще це означає, що я потрібен «Амбреллі». Тож…
Уявіть, якщо я зателефоную людям, яким належить це місто,
людям, які платять вам, мені та їй,
якщо зателефоную їм і скажу, що піду з компанії, якщо…
вони не звільнять вас.
Ні, вибачте, я…
Звільнення — це не те.
Краще чорний список.
Щоб жодна технокомпанія вас більше не взяла,
ні Apple, ні Google.
Щоб навіть у PornHub знищили ваше резюме.
Як гадаєте, якщо я скажу їм таке,
що вони зроблять, Дейве?
Дейве.
Я… Ну…
Слухайте…
Я не хотів…
Обійдемося без поліції, добре? Та й узагалі…
Забудемо. Усього цього,
-вважайте, не було. -Що?
Містере Вескер, на цю дівчинку напали.
-Це була ти? -Ні.
Я їй вірю.
-Тоді хто це був? -Мені байдуже.
-Тату, це ж ідіо… -Теммі, просто мовчи.
Але…
ти нападала на мою дочку, двічі. Тому…
Гадаю, ти мусиш вибачитися перед нею.
Просто зроби це.
-Вибач. -Ні.
Ще раз.
Краще.
Мені дуже шкода.
Цього більше не повториться.
Ніколи.
Дякую.
Думаю, завтра Біллі краще побути вдома, подбати про свій психічний стан.
Звичайно.
Ну що, усі задоволені?
Так. Абсолютно.
Може, з'їздиш зі мною в лабораторію? Пообідаємо.
Давай.
Я по машину.
Гей, що сталося?
Сама знаєш.
Скільки там тих нулів?
Коли як.
Щонайменше кілька сотень.
Того літа було за тисячу. Не знаю чому.
Прийшли на запах.
Спочатку відмовляють очі. За два-три роки підсмажується рогівка.
Потім слух. А от нюх тільки посилюється.
Ну, а влітку тхне потом.
-Розумні. Якісь срані трупаки. -Вони не мертві.
Т-вірус нікого не вбиває. Він перепрограмовує мізки.
Оті, що ззовні — це нульовий штам.
Носії. Вони тільки жеруть і розносять вірус.
А коли він передається між видами — викликає бурхливий ріст клітин.
Через це тварини стають дуже великі, злі та…
Дуже великі й дуже злі.
-То що ти там робила? -Роботу.
Я вивчаю нулів. Спостерігаю за змінами, еволюцією.
-Ці не змінюються. -Зміняться.
Бо вірус зміниться.
І якщо пощастить, він ослабне. А що слабший вірус, то розумніші,
більш схожі на людей будуть нулі.
Треба знати, що воно таке. Або хто.
Я знаю, як їх убивати. Мені досить.
Не досить.
Скільки на планеті лишилося людей, 300 мільйонів?
А їх — шість мільярдів.
Усіх не вб'єш.
Тому треба вчитися співіснувати.
Так само як зі СНІДом, Еболою та всім, що намагається знищити людство.
І це ми їх створили. Тож…
Я ніяких сраних нулів не створював.
І кінець світу не влаштовував.
І, гадаю, ти й сама в курсі.
Але ти одна з уцілілих.
Перша хвиля?
Твоє тату. Ти була в Нью-Раккун-Сіті, коли все почалося.
Уявляю, як там було.
Як дійшло до Глазго, я, батько й сестра втекли на човні.
Десять років жили на Фер-Айлс, поки весь світ котився до біса.
Але ти? Ти була в самісінькому епіцентрі.
Вибач.
Певно, спогади не з приємних.
Тейте.
-Вони скоро будуть тут. -Хто?
«Амбрелла».
«Амбрелла» тут? Навіщо?
За вцілілих призначено винагороду.
І, виявляється, ти — номер один у списку.
Будь ласка, назвіться.
Біллі Вескер.
Вітаю, Біллі.
Вам надано гостьовий пропуск на три години.
Зустрічайте «Радість» для дітей!
Привіт, Біллі.
Можеш почекати поки що там?
Він скоро прийде.
Карле.
-Привіт. -Привіт.
-Ідеш на вихідних? -Так.
-Має бути цікаво. -Клас.
Я так розумію, і ти там будеш?
О котрій годині плануєш з'явитися?
-Мабуть, о сьомій? -Я теж.
-Слухай, а може, підкинеш мене? -Звісно.
-Дякую. -Твій номер у мене є, тож…
-Так, дзвони. -Обов'язково.
-Привіт. -Привіт.
Кафетерій там.
Біллі.
Вибач.
У школі з тебе більше ніхто не сміється.
І не вважає тебе психопаткою.
Тепер…
усі тебе люблять.
Прошу, тільки не ненавидь мене.
Не ненавиджу.
-Але будеш мені винна. -Добре.
Звісно, що завгодно.
Знала про досліди «Амбрелли» на тваринах?
Ні.
Ніхто не знає.
І в компанії заперечують.
PETA їх ще й нагородили.
І що?
Сьогодні я бачила там кроликів.
-І? -Це огидно. І неправильно.
Я ж казала, що тут буде хріново.
Але… це нас не стосується.
Ти сказала «що завгодно».
А ще ти не хотіла, щоб сестра була скаженою занудою, яка краде жаб.
-Тепер крадемо кроликів. -Якщо вийде.
Але досить буде зробити фотки й викласти в інтернет.
Хай усі знають, як усе насправді.
-Думаєш, тато зрадіє? -Мені…
Мені байдуже.
Ти ж хотіла дружити з людьми й не робити дурниць.
До біса.
До біса?
Охорони немає.
Усе автоматизоване, але на вході стоїть система розпізнавання голосу.
-І скрізь камери. -Нічого.
-Знаєш, як пройти повз камери? -Ні.
Зате знає інтернет.
Він мало не плакав.
І його довів тато?
Який ходить на пляж у шкарпетках, годинами розповідає про квест-кімнати
й скрізь ставить однаковий пароль «Spock21»?
Було страшно.
Будь ласка, назвіться.
Вітаю, це Альберт Вескер.
Добрий вечір, докторе Вескер.
Вам надано понаднормовий пропуск на годину.
Не робіть цього.
Хто грає з «Амбреллою» — програє. Завжди.
Я не граю. Просто в мене є те, що треба їм.
-Це через гроші? -Здалися вони мені.
Тоді чого ти в біса хочеш?
Життя.
Віддам тебе, і «Амбрелла» пустить мене до себе.
Тебе ніколи туди не візьмуть.
Ти паршива вівця.
Стеж за нею.
Містере Тейт.
Містере Бакстер.
Дівчинка отам.
Клас.
Можна.
Слухай. Це просто жах.
Якщо вони ховають таке, що ще вони ховають?
Не ловить.
Той комп'ютер увімкнений?
Добре.
ІМ'Я: АЛЬБЕРТ ВЕСКЕР ПАРОЛЬ: SPOCK21
КОРПОРАЦІЯ «АМБРЕЛЛА»
ІНЦИДЕНТ У ТІХУАНІ
Господи.
«РАДІСТЬ», ВИПРОБУВАННЯ 998
ПЕРЕВІРКА ID…
УСПІШНО ДВЕРІ ВІДЧИНЕНО
Біллі.
Лише зроблю фотки.
Просто поквапся.
Ні.
Усе добре.
Добре.
-Тату! -Тату!
-Що за хрінь? -Не знаю.
-Ходімо. -Тікаймо!
-Сюди! -Давай. Швидше.
Зустрічайте «Радість» для дітей!
Біжи!
Чекай, я не можу її знайти.
-Зачинено. -Допоможіть!
Я тільки…
Добре.
Слухай… Добре.
Вітаю, це Альберт Вескер.
-Увімкни ще раз. -Зараз.
Швидше, увімкни ще раз.
-Давай. -Вітаю, це Альберт Вескер.
-Допоможи! -Боже!
-Я йду! -Швидше!
Біллі.
Біллі, ну ж бо.
Біллі.
Біллі, ти маєш отямитися.
Біллі, ти мусиш отямитися.
Ти мусиш.
Прошу тебе, отямся. Благаю.
Ну ж бо.
Привіт, Джейд.
Тебе шукає твоя сестра.
Тримайтеся від мене подалі.
Переклад субтитрів: Ілля Скрипка