God morgon.
Jag har inte mycket idag, men jag har ägg, korv, potatis
och pannkakor.
Du, Postaok?
Det är skitigt på toan. Det är din tur.
Välkommen tillbaka till de levande, Bear.
- Vad har jag missat? - Hela lektionen.
Pratade i sömnen, om din hammare. Fan.
Nej, jag är bara trött från jobbet.
Examen är nära.
Ni kanske minns ett litet experiment från ert första år.
Vi bad er skriva ett brev till er själva där ni pratar om era mål,
- era drömmar... - Minns du det? Fan.
Det är ett brev från er till er. Läs det.
Ja, för fan, fortfarande en gangster.
- Får jag läsa ditt? - Nej.
Okej.
"När jag blir äldre vill jag vara en känd rappare.
"Precis som min pappa."
Ja, du kan inte säga nåt.
Hör. "Jag vill bli trollkarl när jag blir äldre."
Fan ta dig, jag vill fortfarande bli trollkarl.
Nu går vi.
Willie Jack? En sekund?
- Fan. Vad har jag gjort? - Du är i trubbel.
Vi ses, kompis.
Jag är ledsen.
Det här är Daniels.
Du är hans kusin, jag tänkte att du skulle ha det.
Okej.
Tack.
- Läget, tjejen? - Hur är det?
Du är tyst idag.
Bara en sån dag.
Vad är det för dag?
Samma, om och om igen.
Dags, ställ upp er!
Bra skott.
Fan.
Jag trodde du var borta för gott.
Vart tog du vägen?
Nån slutade ta sin medicin.
Vet du, att ignorera sina skyldigheter är som att ignorera sina förfäder.
Och ingen gillar att bli ignorerad.
Och om du måste veta, jag har skaffat en farfarsande.
Han dog vid Little Bighorn.
Andesex är mycket bättre.
Det varar så mycket längre.
-Äckligt. - Heylah, det är naturligt.
Du kan återgå till andesexet. Jag behöver inte dig.
Idag är en stor dag.
Samma som alla andra dagar.
Jag tror inte det.
Du kände det. Varför är jag annars här?
- Du sökte upp mig idag. - Det var inte meningen.
Kan jag avsöka dig?
Nej.
Vi har många ögon på det här stället idag.
Andar.
De gillar att iaktta.
Fan.
Andar.
Galningar.
Hokti.
Du har en besökare. Namnet står inte på listan.
Vad är namnet?
Namn: Wilhelmina
Allt ser ut att vara i sin ordning.
Är du en dömd brottsling?
Nej.
Är du fängslad för närvarande?
Nej?
Hej.
Jag tog en stor dos svamp en gång. Jag blev helt störd.
Tillbringade natten i fängelset helt naken.
Jag tror att jag såg Gud.
Coolt.
Det var inte coolt. Det var ett sånt här fängelse.
Du vet väl varför vi byggde fängelser?
Vilka?
Vita människor såklart. Indianer har inga fängelser.
Åh, jäklar.
Ja, jäklar. De som byggde det här hade förlorat fotfästet.
Kom ihåg det.
Okej.
Att vara separerad från familjen är skit.
Det är inte naturligt.
Jag är här för att träffa min dotter.
Det är därför jag är här. För att träffa min familj.
De kanske inte vet det, de kanske inte vill det,
men att du kommer hit på besök, är det viktigaste du kan göra
för en som är inlåst på ett ställe som det här.
Jag vet inte varför jag är här. Jag har varit missnöjd med henne.
Kändes bara som att jag måste göra nåt, så jag gör det.
Det är en risk. Men du lyssnar på ditt hjärta.
Det är bra.
Är du en guru, filosof eller nåt?
Nej. Jag är ingen filosof.
Jag är bara en gammal hippie som har tagit mycket syra.
Det får en att tänka.
När man är i min ålder finns det mycket att tänka på.
Jag lever efter några få regler.
Var snäll mot de som står dig närmast.
Ha på dig en bra hatt och ett par bra skor.
En bra hatt hjälper dig att dölja vad du gör för Herren,
ett par bra skor hjälper dig att springa ifrån djävulen.
Fungerar tofflor?
- Ja, för fan. - Okej.
Wilhelmina Jacqueline?
Tårna bakom den gula linjen. Upp med armarna.
- Okej, känner du till reglerna? - Nej.
Du har rätt till två korta kontakttillfällen.
Du kan kramas eller en liten puss på kinden, eller både och.
Du kan bara göra det i början av besöket och i slutet.
Två tillfällen, uppfattat?
Kan du upprepa det igen?
Skojar bara.
Varför är alla så allvarliga?
Jag ville inte ta upp det. Det är i det förflutna.
Vi kan lämna det där. Lägga ner bördan.
Jag kom på parterapin för dig, älskling.
-Älskar dig. -Älskar dig.
Händerna.
Får vi bara röra vid varandra två gånger?
Ärligt talat. Jag ska lämna henne.
Men jag låter inte henne styra mig. Jag är inte sårad.
Nej, du är inte sårad.
Hur vet jag att du inte är otrogen?
Nå?
Hur mår du?
Du skämtar.
Alla mår bra där hemma.
Mamma och pappa hälsar.
Skojar. De sa inte det.
Pappa försökte övertala mig att inte åka hit.
Men de vet inte att jag är här.
Jag och Bear tar examen i år.
Daniel skulle ha varit med oss.
Men det vet du.
Cheese bor hos en gammal tant.
Kan jag få papper?
- Papper, är det allt? - Ja.
Ska du anteckna eller?
Man får inte röka här.
INGEN RÖKNING
Det dyker upp känslor.
Det hjälper mot stressen.
Så vad är grejen med att Cheese dejtar en tant?
Vad fan menar du med "dejtar en tant"? Det sa jag inte.
Tja,
hon trodde att hon var hans mormor, vilket hon inte var, visade det sig.
Och nu har hon blivit hans mormor.
Inte det konstigaste jag har hört.
Eloras mormor, Mabel, dog.
- ...luktar som en annan mans kuk. - Nu har jag full koll.
Om min sanning luktar kuk luktar din sanning slora.
Vad är det ens?
En "slampa-hora"-mix.
Ska jag använda det i en mening? "Din mamma är en slora."
Händerna på bordet, allihop. Handflatorna uppåt.
Vi ska lösa det här. Kom.
Försök att inte ha fler hemliga barn.
- Vi är gifta. De är dina barn också! - Det är inte logiskt.
- De behöver sin mamma! - Ditt svin!
Ni är alla sloror!
- Hon är bäst. - Dra åt helvete!
Ni får fortsätta med besöken.
Varför är du här?
Det här är ett brev som Daniel skrev till sig själv under första året.
En tidskapseluppgift.
Alla hans drömmar och sånt.
Du borde ha det.
Jag vill inte ha det.
Om jag läser det för dig då?
Jag har inte läst det än.
Det kan nog hjälpa oss.
- Det skulle vara helande. - Jag sa "nej".
Sån här skit är varför ingen av er är med på min besökslista.
Jag ser på dig och då ser jag honom, förstår du?
Ja, det gör jag.
Men du är inte den enda som är påverkad av det här.
Ingen är sig lik.
Jag saknar mina vänner,
och jag saknar dig med.
Den versionen av dig som jag minns från när jag var liten.
Minns du att jag alltid kom till dig när jag hade skadat mig?
Vilket var sällan.
Jag minns att du gjorde saker bättre.
Daniel var likadan.
Jag brukade tänka att du är så mäktig. Som en trollkarl.
Och nu...
...är du hellre ömklig.
Ni äldre vill inte ens prata med mig,
undviker saker hela jävla tiden.
Inte konstigt att mamma och pappa inte ville att jag skulle komma hit.
Fan, också. Okej.
När du ber nån om råd, borde du ta med en present.
Tobak, myskgräs, ceder, allt funkar.
Mat är bäst.
Folk är mycket öppnare när de har mat.
De låter mig inte ta in mat. Fan.
- De tror att jag försöker langa. - Har du pengar?
Jag har tio dollar i strumpan.
Okej...
Jag är riktigt beroende av Flaming Flamers.
Jag med.
Gå då.
Tänker du titta över min axel hela tiden?
Ler läskigt, låtsas vara glad.
Din stämning suger.
Jag har gått på Tårarnas väg och jag log mer än du.
Kom igen då. Säg vad som är fel.
Du gav mig gåvor. Sätt igång.
Bear och Elora pratar inte längre.
Vi umgås,
men det är som att de bara försöker vara artiga.
Cheese är alltid med sin nya mormor, vilket är bra.
Jag vet inte.
Det känns som om vi har gjort slut.
Typ,
vi skulle vara drömlaget.
Rez Dogs, för fan.
Vänner växer ifrån varandra.
Det är inte så.
Det är som om alla går runt i solen,
men vi är i mörkret.
Särskilt Bear och Elora.
Kom.
Lägg händerna på bordet som vi nyss gjorde.
Blunda.
Vi ska säga en liten bön.
Jag behöver din hjälp.
- Va? - Inte du. Fortsätt blunda.
Håll ögonen stängda vad som än händer.
Vi fokuserar på mörkret.
Ta långa, långsamma andetag.
Bra.
Lyssna bara på din andning en stund.
Minns du historierna som jag berättade när du var liten?
Om människorna som vi kommer ifrån.
Generationer av medicinmänniskor.
Vårdare.
Det var de
som höll oss samman när vi anlände från våra hemtrakter.
Helarna som bar oss och begravde oss när vi marscherade.
Männens och kvinnornas sånger som ledde oss genom mörkret.
De vakar över dig, tjejen.
Du behöver inte mig. Du har dem.
Det är kraften som vi bär på.
När du verkligen ber, finns de runt dig.
Hela tiden.
Jäklar.
Det kräver fokus.
Avsikt.
Öppna ögonen.
Herrejävlar.
Jäklar.
Fan.
Jag lade mycket energi på att försöka hjälpa Danny.
Istället tog jag på mig hans smärta.
Och vi delade den.
Men din kärlek kan inte hindra nån från att skada sig.
Jag var så fokuserad på Danny,
så fokuserad på mig själv att jag inte kunde se.
Man kan inte hjälpa nån som inte vill ha hjälp.
Jag lärde mig det den hårda vägen.
När man skapar utrymme för sina vänner,
då gör man det med avsikt.
Antingen läggs vägen åt en, eller inte.
Jag vet att de vill ha hjälp.
Jag vet inte hur jag ska sammanföra dem.
Jösses, tjejen.
Lyssnade du inte?
Svaret är rakt framför dig.
Du,
kom hit.
Okej, det räcker.
Jag är redo.
Ta med dig brevet.
Det hittade till dig, inte mig.
Trevligt att se dig, barnbarn.
Syskonbarn, kusin.
Bjöd du Bear och Elora också?
Ja, för fan. Jag kan inte låta vildlöken gå till spillo.
Var fick du tag i den?
Min mamma och pappa plockade den tidigare i år.
De frös in den.
Den luktar som ett omklädningsrum.
Ett bra omklädningsrum. Ett som jag vill äta.
- Nej, jag menar... - Man måste tillaga den.
Är jag tidig?
Nej. Precis i tid.
Vad är det?
Potatissallad.
Läget, Bear?
Vad har du lagat?
Potatischips.
En himla massa potatis av olika slag.
Sätt dig. Det är nästan klart.
Läget, Bear?
Läget, Elora?
Varför är vi här?
Det här var roligt.
Jag var och träffade Hokti.
I fängelset?
Japp.
Hur mår hon?
Bra. Ser hälsosam ut och sånt.
Röker papperscigaretter.
Jag ville prata med henne för jag behövde råd
om oss.
Vad är det med oss?
Du vet vad jag pratar om. Det här är konstigt.
Vi pratar knappt eller ses längre.
Allt är bra.
Ja.
Allt är helt bra.
Ja.
Det var övertygande.
Vänta. Jag ska testa en sak.
Ge mig era händer, handflatan upp.
Hokti lärde mig detta.
Vad fan gör du?
Du sa "ansiktet upp".
Handflatorna upp.
Med kraften som tilldelats mig
av generationer av spöken
bakom mig.
Som Rey i Star Wars.
- Cheese. - Förlåt.
Känner ni nåt än?
Ska vi göra det?
Min mage gör ont.
En fluga sätter sig på mig.
Jag känner en lätt bris.
Fan.
Jag uppskattar det du gör, men vi är okej.
Ja.
Du behöver inte oroa dig för oss. Vi mår bra.
Daniel skrev det här.
Vad är det?
Första året.
Vi gjorde en tidskapseluppgift.
Läraren gav mig Daniels brev.
Det här är hans drömmar och mål.
Jag har inte läst det än, men jag vill göra det med er.
Vi borde göra det.
Är du allvarlig?
För Daniel eftersom han inte kan det.
Och om ni vill fortsätta vara konstiga,
kan Rez Dogs brytas upp. Okej.
Jag ska sluta tjata.
Är ni på?
Ja, för Daniel.
Jag måste bara berätta för mormor.
GODKÄND BESÖKARE - HOKTI JACKSON Wilhelmina
Vad ler du för?
Du var duktig.
Hokti, har du den uppdaterade listan?
Ja. Här.
Okej.
Tillägnat: Robert Marshall Kalinich
Översättning: Lisa Olsson