Doktore. Slouží vám ke cti, že jste tu tak rychle.
Výsosti, musím vám sdělit...
Nemám čas na zdvořilosti.
Vrátila jsem se do Buckinghamského domu
a zjistila, že Její Veličenstvo už tam nepřebývá.
Zdá se, že se přestěhovala za králem do Kew.
Říkal jste, že Jeho Veličenstvo potřebuje intenzivní léčbu v soukromí.
Ano, Výsosti.
Pak mi možná chcete nabídnout nějaké vysvětlení.
Zpravit mě o dalším postupu léčby.
Nemohu.
Nemůžete? Doktore!
Nemohu, neboť již nejsem lékařem Jeho Veličenstva.
Nesmysl. Ovšemže jím jste.
Byl jsem propuštěn.
Propuštěn?
To není možné.
Král by něco takového neudělal.
Co tím zamýšlí?
Nemůže za to král, Vaše Výsosti.
Může za to ona?
Nejlaskavější čtenáři,
zimu střídá jaro
a Anglie se probouzí, aby přivítala hojnost matky přírody.
Jsem tak ráda, že jste navrhla, abych s vámi šla na vycházku.
Zimu sice mám ráda, ale těšila jsem se, až se počasí změní.
Dnes je první krásný den.
- Jako stvořený pro vycházku. - Ano.
Agatho.
Já...
uvažuji,
že začnu znovu.
No ne, Violet Bridgertonová!
- Sláva vám. - Jen uvažuji.
Zkouším si to představit.
Další muž po Edmundovi.
Nikoho jiného jsem nikdy neznala. Vyrůstali jsme spolu. Byl...
Byla to velká láska.
Další už nečekám.
Nicméně vím, že mám vysoké nároky.
Máte na vysoké nároky právo, Violet.
Pouštíte se do velkého dobrodružství.
Užijte si každičký okamžik.
Tak. Potřebuji ještě něco?
Vzduch je poněkud čerstvý.
Řeknu si o plášť s kožešinou.
To je krása.
Ty jsou z vašich cest?
Nebo vám je posílají děti?
Zahrady v rozpuku
najdeme na nejroztodivnějších místech.
Objevit je můžeme všude.
Matka příroda prozrazuje svá tajemství.
Tak.
Teď jsem oblečena dostatečně.
- Půjdeme? - Ano.
Pojďme.
Královský dvůr bohužel nadále zůstává neúrodnou půdou.
Jako by vleklá nouze o přízeň přírody
zanechala v sálech paláce mrazivou sklíčenost.
Brimsley, ta koruna mi zlomí krk.
Je skvostně majestátní, Vaše Veličenstvo.
Je mi hrozné vedro.
Všem nám je vedro.
Nemůžu v téhle poloze dýchat.
Vyměň si se mnou místo.
Ne, to je moje místo.
Dost těch řečí.
Nic z toho nemá žádný smysl.
Bez dědice postrádá tento portrét smysl.
Mdlá relikvie v zaprášeném skladu.
Náš rod bude pouhou stránkou v dějepravných spisech.
- Máti, jsi velmi nespravedlivá. - Vskutku?
Už někdo počal dítě?
Přineslo úsilí, které jsem vám věnovala, nějaké ovoce?
Jsi nejstarší.
Pomohl jsi nějak Koruně v tomto směru?
Já...
Myslím, matko, že se Jiřík snaží říct, že...
...že jeho bratři nadále neplní své povinnosti
stejně tak jako ty sama.
Malujte rychleji.
Ať už tuto noční můru ukončíme.
Pózujte.
Připojí se k nám už brzy Jeho Veličenstvo?
Pisatelka těchto řádků ví z důvěryhodných zdrojů,
že se královnina rostoucí nevole plně projevila nedávno
při pořizování rodinného portrétu.
- Můžete pokračovat. - Ale...
Potřebuji...
Odešli.
Chcete říct, že královna nepózuje pro portrét?
Já...
Ne.
Rodina je tady.
S radostí vám milostivě poskytuje pověst znamenitého umělce.
Já je vidím.
Vy ne?
Také je vidím.
Člověk si klade otázku,
zda neúnavné úsilí královny Šarloty o královského dědice
povede k záhubě královské rodiny,
anebo zda mateřská láska zmůže cokoli.
KRÁLOVNA ŠARLOTA
PŘÍBĚH BRIDGERTONOVÝCH
Teplé jídlo a koupel musí být balzám.
Už začínáš vypadat lépe.
Cítíš se lépe?
Neměla jsi sem chodit.
Jsem ráda, že jsem přišla.
- Ne. - Omlouvám se.
Měla jsem přijít dřív. Neboj se.
- Zůstanu u tebe. - Ne.
Šarloto, poslouchej mě.
Neměla jsi chodit.
Já tě tady nechci.
- Jiří. - Vrať se prosím do Buckinghamského domu.
Slyšíš? Vrať se do Buckinghamského domu.
Tam bydlíš, tam patříš.
Běž.
Já tě nechci.
Už tě nechci nikdy vidět. Odejdi.
Ven!
- To je rozkaz! - Ne, Jiří.
- Šarloto! - Nemůžeš mě vyhánět. Nepůjdu.
- Přikazuji ti to! Běž! - Zůstanu tady!
Toto je rozkaz.
- Prosím, Šarloto, běž. - Ne.
- Ty neposloucháš, co říkám. - Poslouchám.
Slyšela jsem, že jsem neměla chodit.
Že mám odejít, že mě nechceš vidět.
Neslyšela jsem, že mě nemiluješ.
Trpím,
jsem sama a mám pocit, že jsem selhala
jako manželka i jako tvá královna,
držíš si totiž odstup, jako bych byla mor.
A dnes mě najednou napadlo,
že to možná má jiný důvod.
Lepší důvod.
Možná si ode mě držíš odstup, protože ti na mně záleží.
Možná si držíš odstup, protože mě miluješ.
Miluješ mě?
Snažím se tě chránit.
- Miluješ mě? - Nemůžu.
Nemůžeme... Tento rozhovor...
- Já se nechtěl ženit. - Miluješ mě?
Šarloto, přestaň!
Protože nevěříš, že bych mohla milovat já tebe?
Miluju tě.
Já tě miluju, Jiří.
Miluju tě tolik, že udělám, co si přeješ.
Jestli mě nemiluješ, stačí to říct a já půjdu.
Do Buckinghamského domu.
Můžeme žít odděleně, s dítětem budu sama,
spokojím se s málem, naplním své dny a přežiju.
Bez cizí pomoci. Udělám to.
Ale nejdřív musíš říct, že mě nemiluješ.
Musíš mi říct, že jsem na tomto světě úplně sama.
Jsem šílenec.
Jsem nebezpečí. Do mysli se mi vkrádají různé světy.
Nebe a země se sráží.
- Nevím, kde jsem. - Miluješ mě?
Život se mnou si nepřeješ.
- Nepřeje si ho nikdo. - Jiří!
Budu stát po tvém boku mezi nebem a zemí.
Budu ti říkat, kde jsi. Miluješ mě?
Miluju tě!
Od chví...
Od chvíle, kdy jsem tě uviděl, jak lezeš na zeď.
Miluju tě zoufale. Nemůžu bez tebe dýchat.
Miluju tě, Šarloto.
Mé srdce volá tvé jméno.
Chtěl jsem ti to říct.
Chtěl jsem, ať to víš.
Tohle šílenství je odmalička mým tajemstvím.
Tahle temnota je mým břemenem.
Ty přinášíš světlo.
Jiří.
Jsme na to dva.
Zvládneme to.
Spolu.
Kdy přijde na svět náš malý král?
Brzy.
Už brzy.
Zdravím tě, malý králi.
Zdravím tě.
Zase samotu?
Ano.
Z pláště se dá udělat deka, kdybyste si chtěla užít samotu na zemi.
Coral!
Byl milý?
Byl veselý. Cítila jsem radost.
Tak to vám přeju.
- Lady Danburyová. - Lorde Ledgere.
Já jsem Violet.
Zdravím vás.
Copak děláte až tady?
Jdeme mámě z očí.
I když v našem domě je vlastně 20 pokojů.
Violet!
- Moc rád vás vidím, lady Danburyová. - Já vás také.
Rád bych vás viděl zas, ale chápu, že jste zaneprázdněná.
A vy jistě také... s Violet.
Ano. Stává se z ní sympatická mladá dáma.
Možná jednou bude mít stejně neposkvrněnou pověst jako vy.
Ano.
Má pověst je... vcelku lichotivá.
O takové sní každá dáma.
Přeji vám hodně radosti v tento krásný den.
I já vám přeji hodně radosti.
V tento den.
Pojď.
Chtěla jsem vám poděkovat
za vaši laskavost po manželově smrti.
To já bych měl být vděčný za vaši laskavost.
Sbohem, lorde Ledgere.
Sbohem, lady Danburyová.
Vše je v pořádku.
Propustil svého doktora.
Má nového.
Aha, to je dobře. Jak se jmenuje?
Jména si nepamatuji. Jsem žena.
Ovšem. Promiňte.
Bydlí v Kew? Oba?
Vše je v pořádku.
- To říká král? - Je to král.
Viděla jste ho? Mluvila jste s ním?
- Jsem jeho matka. - Já s matkou nemluvím.
Já také ne. Hrozná žena.
Vše je v pořádku. Je to král.
A co očekávaný přírůstek?
Dítě. Dítě je v pořádku. Vše je v pořádku.
Pak je to vyřešeno.
Sdělím parlamentu, že Veličenstvo může přednést řeč.
Ovšem.
Přišel za vámi princ regent a vaše dcera.
Dámy, běžte.
Pojďte, děti.
V čem je potíž tentokrát?
Nebo nesete dobré zprávy?
Neneseme žádné zprávy.
- Neseme... - Přicházíme jménem nás všech.
- Tvých dětí. - Zastupujete rodinu, ano?
Ano.
Vaši sourozenci vás pověřili jako své obránce.
Prosím, povězte mi, o co běží.
Matko, jen se chceme pobavit o tom dítěti.
Ne, pobavit ne.
Ten závod je krutý.
Krutý?
Nezajímá tě nic jiného. Jiřík truchlí.
- Zemřela mu dcera. - To já vím.
Přesto jsi mu neprojevila ani kapku skutečné vlídnosti.
Ani úctu, ani soucit.
Nikomu z nás neprojevuješ úctu ani soucit.
Víš, jak usilovně se snažíme dát ti tvého drahocenného dědice?
Těch bylinek, těch posilujících léků?
Víš, o kolik dětí jsem přišla,
než se měly narodit?
To nevím.
Přišla jsi o děti?
Všichni jsme přišli...
My se snažíme, matko.
Vím, že je to nelehký úkol,
ale žádám po vás mnoho,
protože vím, že se úkolu dokáže zhostit každý z vás.
Neznáš nás.
Nikoho z nás.
Nezajímáš se o nás, je ti jedno, na čem nám záleží.
- Tvým cílem není naše štěstí. - Nesmysl.
Chci pro vás to nejlepší.
- Jako matka... - Nikdy jsi nebyla naší matkou.
Dělala jsem, co jsem mohla.
Kdybyste pochopili ty oběti,
jak usilovně jsem se snažila o to, abyste každý...
Byla jsem vynikající matka.
Ne. Byla jsi naše královna,
ale nikdy jsi nebyla naše matka.
Jdu pracovat na pole.
Mlátíme proso. Nechceš se ke mně přidat?
Ne. Zůstanu tady, ať náš král hezky roste.
Jiří, přišel ti dopis.
Kde je?
Tady.
Od princezny Augusty.
Píše mi matka.
Inu.
Jsi tak nádherná.
Má žena je nádherná.
Chtěl jste něco říct, Reynoldsi?
Ne, Vaše Veličenstvo.
Mluvte.
Jeho Veličenstvo má dobré dny a špatné dny.
Dříve ano.
Teď, když jsem tady já, má dobré dny.
Je v pořádku.
Je na tom lépe. Nemám pravdu?
Teď je na tom lépe, ale možná by bylo na místě...
Reynoldsi, nechte ho být.
Potřeboval jen svou ženu, režim a zbavit se toho hrozného doktora.
Je v pořádku.
Vydrží to?
A zůstane v tomhle stavu?
No?
Můžeme doufat.
Reynoldsi, když to vydrží, budou mít jeden druhého.
Ano, budou spolu,
budou manželi a zestárnou spolu.
Budeme jim spolu sloužit.
Celý život.
Ano.
Celý život.
Je to možné.
Opravdu je to možné?
Já nevím.
Snad.
Velká láska dokáže zázraky.
To dokáže.
Děkuji za přijetí, Vaše Výsosti.
Děkuji za návštěvu, lady Danburyová.
Těší mě, že jste poznala lorda Danburyho.
Nového lorda Danburyho.
Vskutku?
Vím, že jsem poznala vašeho syna. Je velmi hezký.
Bylo mi řečeno,
že vás návštěvou poctilo Její Veličenstvo.
Královna mi laskavě vyjádřila soustrast
ke ztrátě mého drahého manžela, zesnulého lorda Danburyho.
Ano, upřímnou soustrast.
Ztratit manžela je nepříjemné.
Královna si vás musela oblíbit,
když opustila dům během těhotenství.
Ano?
Ano.
Jelikož můj syn zdědí titul svého otce...
- Zdědí ho? - A nezdědí?
To, zda bude velký experiment pokračovat další generací,
může určit jen Jeho Veličenstvo.
Je to velmi složitá debata.
Aha.
Samozřejmě,
odpověď pro vás bych mohla uspíšit,
pokud máte užitečné informace.
Nevím, jaké informace bych mohla mít,
aby si je někdo tak důvtipný jako Vaše Výsost nemohl získat sám.
Mám za to, že vyřešit otázku dědění titulu nebude snadné.
Ještě čaj?
Princezně Augustě stačí dát nějaký malý detail.
Hrušky! Veličenstvo si řeklo o hrušky.
S princeznou si nezadám. Slíbila jsem královně přátelství.
Jestli jste přítelkyně,
můžete požádat Její Veličenstvo, aby zasáhlo.
Působí laskavě. Určitě...
Její Veličenstvo odjelo do Kew.
Nemůžu si jen tak přijet do Kew.
Čeká dítě. Je v jiném stavu.
Nemůžu udělat nic, co by ji znepokojilo.
Už tak toho má dost.
Co to znamená?
Je třeba zvážit určité fámy.
Fámy?
No, slyšela jsem,
že Palác nemá pevnou půdu pod nohama.
Že je král nemocný nebo zraněný nebo...
nebo že je s ním něco v nepořádku.
Coral, to jsou drby.
Ne!
Já drby neroznáším.
Kdybych je ale roznášet měla, slyšela jsem,
že členové Sněmovny lordů mají obavy o královo zdraví.
Povídá se, že je Palác v ohrožení.
Ale ty drby neroznášíš.
Nikdy.
Pokud je to pravda, Veličenstvo o pomoc požádat nemůžu.
Toto je únavné.
Oznamte králi, že jeho matka čeká.
Ihned!
Já to nechápu.
Král v tuto chvíli návštěvy nepřijímá.
Já nejsem návštěva.
Můžete se vrátit někdy jindy v budoucnu.
Jsem tady teď.
Jiří teď není k dispozici.
- Ví, že jsem tady? - Má práci.
Možná se budu muset bát,
že krále držíte proti jeho vůli, což by byla...
- ...vlastizrada. - Ano.
Dalo by se to za ni považovat, když mi ho nedovolíte vidět.
Král nechce přijímat návštěvy.
Opovažujete se za něj mluvit.
Vy král nejste.
Ne, jsem ale vaše královna.
Inu,
vidím, že jste se tu zabydlela.
Vybrali jste si mě dobře.
V lůně nosíte jen jednoho krále.
Druhého krále, Jiřího, jsem nosila já.
A zatímco se váš malý král může pohodlně schovat
v objetí vašeho břicha,
můj král nemůže.
Jak to, že nevíte to, co jsem já chápala odjakživa?
Od chvíle, kdy se král narodí, není pro něj úkrytu.
Nepřichází v úvahu nemoc ani slabost.
Existuje jedině moc.
Udělala jsem vše pro to, abych mu moc zajistila,
a vy mi to maříte.
- To není... - Ani se nesnaží a vy to strpíte.
Nesmíte strpět, aby se skrýval.
Jinak si korunu neudrží.
Má zemi.
Má lid.
Musí vládnout.
Lord Bute čeká.
Vláda začíná být neklidná a podezřívavá.
Jiří musí stanout před parlamentem.
Teď je to na vás.
Je váš.
Šarloto, jaký máš den?
Byla tu tvá matka.
- Nechci ji vidět. - Já vím.
Poslala jsem ji pryč.
My ale musíme odjet také.
Do Buckinghamského domu.
- Šarloto... - Musíš promluvit v parlamentu.
Lid potřebuje krále.
Nevděčníci.
Jsou to ufňukaní nevděčníci.
Co si to ke mně dovolují?
Lepší život si přát nemohli.
Byla jsem zcela výjimečná matka.
Jako matka jsem byla zcela výjimečná.
Nechte nás.
Vaše mlčení pro vás nevěstí nic dobrého.
- Veličenstvo, jste největší z královen... - ...a matek.
Jste největší z královen,
avšak jednu vlastnost máte společnou se všemi lidmi tady v paláci.
Sloužíte jedinému člověku, králi.
Není to chyba,
je to dar.
Králi slouží každý.
Všem nám záleží na Jeho Veličenstvu nade vše.
Omyl.
Brimsley, vám záleží na mně.
Ano.
A budu v tom pokračovat, dokud budu dýchat.
Brimsley,
máte rodinu?
Nikdy jste se neoženil?
Ne, Vaše Veličenstvo.
Kde bych našel někoho, kdo by strávil celý život se mnou?
Jsem tady.
Tady se všichni starají o krále.
Brimsley.
Veličenstvo.
Pošlete mi oblékačky.
Ano, Vaše Veličenstvo.
Je krásné, jak se zakulacujete.
Doufám, že Vaše Veličenstvo prozatím netrápí žádné větší obtíže.
Je to...
Život v Kew... nebyl bez obtíží.
A král...
Musí být v souvislosti s příchodem dědice plný nadšení.
Je příjemné být doma.
Chyběla jste mi.
Řekněte. Co všechno jsem zmeškala?
Co se týče smetánky, nemám žádné významné klevety.
Zaměstnává mě péče o panství po smrti mého manžela.
Ovšem.
Truchlíte nad velkou ztrátou. A děti...
Můžu něco udělat?
Toto.
Trávit čas s přítelkyní pomáhá.
Nic víc nepotřebuji.
Výborně.
Jinak jsem se ptala královského lékaře.
Prý ze mě dostane dítě rychle a bezbolestně.
Vy děti máte.
Řekněte.
Bolí to?
Rodit děti je ta nejhorší bolest, jakou si umíte představit.
Já to věděla.
Počkejte. Opravdu?
Ne.
Bolí to jen trochu.
A až to skončí, skoro si to nebudete pamatovat.
Výborně.
Tohle je zřejmě mé nejoblíbenější místo v celém Londýně.
Podívejte, jak vyrostly.
Agatho.
Říkala jste mi, že vaše zahrada rozkvetla
až po smrti lorda Danburyho.
Jak jste to myslela?
Měníte téma.
Ne, k tématu se vracím. Jak jsem říkala, uvažuji.
Chcete se znovu vdát?
Tak daleko mé úvahy nezašly.
Byla by to velká změna.
Život se mi líbí takový, jaký je teď.
A děti. Ale...
Já nevím.
Byl ve vašem životě ještě někdo?
Po lordu Danburym?
Nechtěla jste se někdy znovu vdát?
Nebo nechtěla jste si někdy...
najít milence?
Chtěla jsem mít pocit, že žiju.
Takže tu po lordu Danburym kdosi byl.
Žila jsem život, ano.
- Potřebujeme klidné místo na rozhovor. - Violet.
Milovala jsem a byla milována.
A to je vše, co řeknu.
To je vše?
Jsem diskrétní.
Agatho, právě jste mi řekla,
že jste po manželovi milovala jiného muže.
Jsme přítelkyně, že ano?
Vyprávěla jsem vám někdy o královnině bratrovi?
Vy a bratr královny Šarloty?
To je překvapení.
Protože jsem diskrétní.
Lady Danburyová.
- Velice mě těšilo. - Mě také.
Vzhledem k porodu se zdá, že budu v Anglii déle, než jsem čekal.
Nemohl bych vás někdy navštívit?
Mě?
Ano.
Smutek vám už skončil, nebo se mýlím?
Smutek mi skončil, ano.
Mohu vás tedy navštívit?
To by bylo velmi milé.
Coral, problém jsem už vyřešila.
Ptala jste se Veličenstva? Zajistí titul?
Ne. Mluvila jsem s jejím bratrem.
S princem Adolfem?
Chtěl by se mi dvořit. Řekla jsem ano.
Vezmu si ho.
Je to Němec.
Je to dobrý člověk.
Má vlastní pozemky, a ne díky nějakému experimentu,
a titul má jistý.
Ale já myslela... lord Ledger?
Co je s ním?
Cítím, jak mě sleduješ.
Sleduji tě ráda.
Těžko se mi potom píše.
Jde ti to dobře. Tím jsem si jistá.
Je to řeč k parlamentu. Musí být geniální.
Toto jsou jistě slova geniálního muže.
- I toto. - Šarloto.
Možná potřebuješ trochu rozptýlit.
- Rozptýlit? - Ano.
- Mám to správné rozptýlení. - Nepotřebuji rozptýlit.
Musím přednést dokonalou řeč před celým parlamentem.
Nebo chceš, abych už nebyl králem?
Možná bych jim měl nabídnout svou hlavu.
Ukončit monarchii.
Ať mi říkají Šílený a smějí se.
- To si přeješ? - Přestaň.
Hluboce se omlouvám.
Musím to...
Je to důležité.
Bylo by nejlepší, kdybychom rozptýlení nechali na jindy.
Jiří.
Přestaň.
Šarloto.
Dítě. Už chce na svět.
Už?
- Asi ano. - Reynoldsi!
V pořádku?
- Z cesty. - Ano, Veličenstvo.
Kde je? Proč tu není?
Bez lékaře to nejde. Potřebuje opium!
Jdu vám říct, že královský lékař přijel.
Už je u Veličenstva.
Bůh ochraňuj krále.
- Veličenstvo. - Veličenstvo.
Arcibiskupe.
Pane premiére? Dobrý den.
- Díky, že jste tu. - Veličenstvo.
Jistě nechcete vstoupit...
Je to výsostně ženský úkol.
My čekáme tady.
Dobře, ano.
Vaše Veličenstvo, ptá se po vás.
- Já... - Tam být nemůže.
Veličenstvo.
Jste rád arcibiskupem?
Chcete jím zůstat?
Myslíte, že zůstanete arcibiskupem, když se vzepřete hlavě anglikánské církve?
Ustupte.
Jsi tady.
Zůstaň.
Ano, ať přijde cokoli, ať potřebuješ cokoli.
To dítě...
je...
Doktore, co se děje? Co je třeba udělat?
Veličenstvo,
dítě je otočené, jde nohama napřed.
Musíme to nechat na přírodě.
Jak dlouho?
Inu...
- Už jste to zažila? - Čtyřikrát.
- Co myslíte? - Ztrácí krev.
To je přirozené. Vše je normální.
Příliš, myslím. Pokud smím.
Patří to k tomu. Nijak...
Doktore, kdybychom nechali všechno na přírodě...
Šarloto!
Jsi silná a budeš v pořádku. Pamatuj si to.
Tady.
Měl jsem koně,
jako kluk jsem ho měl nejradši, a ten byl taky otočený.
Stájníci, oni...
Viděl jsem to i u ovcí, telat.
V této situaci se tomu dá pomoct, že ano?
Ano, existují metody.
- Ale u královské pacientky... - Připravte je. Hned!
- Musíme tě posunout. - Ano.
Jen tady na okraj.
Jednu ruku sem.
Druhou sem.
Pevně se drž.
Raz, dva a...
Je přenádherný.
Jak je Jejímu Veličenstvu?
Užívá si zasloužený odpočinek.
Je zdravý?
Nenese nějaké známky...
Čeho, matko?
Jen se ptám.
Je to náš příští král.
Může být cokoli jiného než dokonalost sama?
Je dokonalost sama.
Je to velmi silné dítě.
Inteligentní.
Je z vás hrdý strýc.
A Její Veličenstvo je jistě šťastné.
Příliš jsem ji tedy neviděl.
Jsou s králem zaneprázdněni jeden druhým.
Sotva mi věnuje pohled.
I když s dítětem má asi všeho až nad hlavu.
Odepisování spojencům a gratulantům z parlamentu musí být náročné.
Agatho?
Agatho, jste v pořádku?
Ano.
Omlouvám se. Nejsem úplně ve své kůži.
Možná jsem byla moc na slunci.
To byste měla hned jít domů a lehnout si.
Posaďte se.
Dojdu pro kočár.
Děkuji.
Je překvapivé, že vás vidím po tak krátké době.
Máte zprávy?
- Zprávy? - Z Buckinghamského domu.
Zprávy nemám.
Padlo nějaké rozhodnutí?
Rozhodnutí o čem?
O titulu.
Bude z mého syna lord Danbury?
Jak už jsem vám řekla,
toto rozhodnutí může učinit jedině Jeho Veličenstvo.
Čekala bych, že v této věci budete mít zprávy vy sama.
Prý jste byla u porodu.
Mého vnoučete.
Nemohu... Nemohla jsem mluvit s králem a královnou o těchto věcech.
Jaká škoda.
Mohla bych tolik pomoci.
Její Veličenstvo se snaží ujmout monarchie, jsem si tím jistá.
Co víte?
Jaká to škoda, že se mnou nechcete mluvit otevřeně.
Měly jsme velmi dobrou dohodu, že ano?
Nebylo vyhověno všem vašim potřebám?
Nebylo by škoda, kdybyste přišla o to nádherné sídlo,
ve kterém nyní bydlíte?
Dost.
Přestaňte.
Přestaňte!
Ne, to nedělejte.
Hruškovice.
Vozí mi ji z Německa. Pijte.
A okamžitě přestaňte plakat, prosím.
- Omlouvám se. Já... - Ne.
Nechci vědět, co vás tíží a jaké potíže vám otravují život.
Je mi to lhostejné.
Když zemřel můj drahý manžel,
musela jsem se vydat na milost a nemilost jeho otci, králi.
Krutému, zlému muži.
Manžel ho nenáviděl.
I já jsem ho nenáviděla.
Choval se k Jiříčkovi krutě.
Těch modřin!
I já jsem měla modřiny.
Jiné možnosti nebyly.
A tak jsem vydržela.
A za ta léta jsem zjistila,
že nemusím kapitulovat
a smířit se s marností ženského snažení.
Místo toho jsem syna zajistila coby krále.
Přišla jsem na to, jak řídit svůj vlastní osud.
Nemám vás ráda.
Prozatím jste však byla...
obdivuhodnou protivnicí.
Naše bitvy mi přinášejí uspokojení.
Takže toto nepřijímám.
Nesmíte sem chodit vzlykat.
Nesmíte se vzdát.
Zakryjte si modřiny a vydržte.
Neztrácejte vládu nad svým osudem, Agatho.
Nuže...
povězte.
Jak jde život v Buckinghamském domě?
Myslím, že to závisí na tom,
co bude s titulem mého syna, Vaše Výsosti.
Kde je Šarlota?
Je na cestě, Veličenstvo.
Tady jsem.
Čekám tady.
Byla jsem u dítěte. Nejdu pozdě.
Času máme dost.
Velmi ti to sluší.
Máš svůj projev?
- Tady. - Ano.
Jen přemýšlím o prostřední části o koloniích.
Parlament ocení všechny tvé úvahy.
Jsi připravený.
Děkuju.
Tak běž.
- Řeč bude geniální. - Ovšem.
Je to král.
Vaše Veličenstvo.
Co se stalo? Jeho proslov se nevydařil?
Jeho Veličenstvo proslov neproneslo. Vůbec nevystoupil z kočáru.
Jak to, že nevystoupil?
Veličenstvo nemohlo vystoupit.
Co se stalo?
Co jste udělal? Tady byl v pořádku.
V pořádku nebyl.
Veličenstvo, odpusťte mi. V pořádku nebyl.
Nebyl.
Byla to planá naděje.
Počkejte tady.
Jiří.
Jiří, to jsem já.
Šarloto?
Ano.
Reynolds mi řekl, co se stalo.
Jsem tady.
Jiří.
Jiří, kde jsi?
Mrzí mě to.
Jiří, nejdražší, můžeš prosím vylézt?
Chtěl bych,
ale nemůžu.
Nebesa.
Tady mě nenajdou.
Skrývám se.
Ty se skrýváš před nebesy?
- Tady jim zhatím plány. - Všechno je v pořádku.
Ne.
Všechno je velice špatně.
Povídej.
Nedokázal jsem vystoupit.
Nedokázal jsem přečíst ta slova.
Nejsem král.
- Nejsem ničí král. - Příště se to povede.
Ne.
Nemůže se to povést. Žádný lék není.
Už jsem takový.
Někdy tady budu a někdy budu...
Můžeš mě opustit.
Chápal bych to a nechal bych tě jít.
- Jiří, já tě neopustím. - Měla bys.
- Neudělám to. - Máš jen půl manžela, Šarloto.
Půl života.
Nedám ti budoucnost, jakou si zasloužíš.
Celé své já.
Celé manželství.
Jen půl muže,
půl krále,
půl života.
Jestli máme polovinu,
tak z ní uděláme tu nejlepší.
Miluji tě.
To stačí.
Jsem tvá královna.
A dokud jí budu, budu stále po tvém boku.
Jsi král.
Budeš jím dál. Tvé děti budou vládnout.
Společně jsme jeden celek.
Je to tu dost zaprášené.
To ano.
Tolik mě mrzí, že jsem ti nedal na výběr.
Že jsem ti neřekl pravdu, než jsme se vzali.
Tys mi pravdu řekl.
Řekl jsi, že jsi jen Jiří.
A přesně to jsi.
Napůl král, napůl farmář,
ale vždycky jen Jiří.
Ničím víc být nemusíš.
Nevím, jak napravit to, co se stalo v parlamentu.
Bojím se, že mi vezmou korunu.
Pokud král nemůže do parlamentu,
pozveme parlament ke králi.
Možná je načase otevřít dveře do Buckinghamského domu.
Kšá!
Dvoří se jí.
Dnes jste skoupá na řeč.
Není to můj záměr.
Nuže, povězte mi o svých dobrodružstvích tohoto týdne.
Pokročil jsem s obchodními jednáními.
Britové jsou zajímavá cháska.
- Samozřejmě nemluvím o dámách. - Samozřejmě.
Agatho.
Má práce je dokonána.
Synovec je na světě.
Brzy se vrátím domů.
Nečekala jsem, že tu zůstanete.
Uvidíme se, až přijedete příště.
Ne, chtěl...
Zvážila byste, zda nejet se mnou domů jako...
má žena?
Já...
- Já... - Já vím, je brzy.
Sotva vám skončil smutek. Dvořím se vám krátce, ale...
Nebudu hrát na sentimentální strunu,
protože vy si na sentiment nepotrpíte.
Ale něco tady je.
Mezi námi.
Cítím to.
A věřím, že bychom spolu mohli být šťastni.
Adolfe.
Teď mi neodpovídejte.
Promyslete to.
Budu na vaši odpověď čekat.
Ano, milostpaní?
Ať Humboldt otevře půdu.
Je tam bedna.
Potřebuji jednu bednu z domu mého otce.
A řekněte kuchaři,
že v pátek zvu lady Danburyovou na čaj.
Zajímalo by mě,
zda jste to věděla.
Ovšemže jsem to věděla. Jako vždy.
- Není-liž pravda? - Často o něčem víte, ale...
Takže o tomto víte?
O čem je řeč?
Pořádají ples, aby představili nového prince.
Ples? Ano, ovšem.
Je to výtečný nápad.
Nevěřím, že jste o plese věděla.
Věděla.
Nezmínila jste se nám.
Palác se vám nemusí zmiňovat o všem.
Zpravili mne o tom.
Vymklo se vám to z rukou.
Jsem králova matka.
Nejste královna.
Mám to pevně v rukou.
Nebyl s to promluvit k parlamentu.
Říká se, že tráví dny na poli.
Jaký je zdravotní stav Jeho Veličenstva?
Je ve výborné formě.
To říká jeho doktor?
Mám to pevně v rukou.
Koruna je v bezpečí.
Její Veličenstvo pozvalo svět do Buckinghamského domu.
Král bude všem na očích. Jestliže nepodá výkon...
On výkon podá.
Parlament chce projednat opatření.
Bráním jim v tom.
Tento ples je jeho první vystoupení na veřejnosti.
Král musí být...
král.
- Květiny jsou špatně. - Nejsou.
- Špatná barva. - Vybíral jste barvy?
Vybrala je královna.
- Ples je králův. - Hostitelka je ona.
- On je král. - Ona královna.
- Sochy jsou na špatném místě. - Odcházím.
Promiňte.
- Ano, pane? - Můžu se na ně podívat?
Je to celkem pohledný muž.
Ano.
A nemusela byste se bát o budoucnost.
- Ano. - Ani o titul.
Ano.
A jeho sestra je královna Šarlota.
Když přijedeme na návštěvu, budete v jejím paláci.
Procvičuju němčinu.
Ich diene der Königin.
To znamená: „Sloužím královně.“
Byla byste královna.
Bude po starostech, když budete...
Přestaň mluvit, Coral!
Děkuji.
Přijdu dolů za okamžik.
Přijmete jeho žádost o ruku?
Dobrou noc, Coral.
Ramsay je odporný.
Ale ten portrét je velmi pěkný.
Ani jsem pro něj neseděl modelem.
Jsem domalba.
Pořád jsme to my.
- Ty a já. - Nejsme ale skuteční.
Jiří.
Tobě to sluší!
Jsi vzácný klenot.
Ty a já.
Jsi připraven?
Ano.
Violet!
Dáma nenatahuje krk jako žirafa.
Chci vidět královnu.
Královna se ještě neukázala.
Chová se jako spratek z ulice.
- Zostudí nás. - Je dokonalá.
Přinese nám jedině uznání.
Říkala jsem, že není připravena jít do společnosti.
Je víc než připravena.
No řekni, hlavičko.
Ano, otče.
Podívejte! Lady Danburyová.
Neskutečně jí to sluší.
Zdravím vás!
Jejich Veličenstva král a královna.
Pokud se nedokáže postavit ani před své lidi, je vyřízený.
Jiří.
- Žádnou trému. - Jsem v pořádku.
Nepůsobím tak?
Drtíš mi ruku.
- Šarloto. - Jemněji.
Tak.
Takže.
Teď se usmějeme a zamáváme.
Připraven?
A zatančíme si.
Šarloto.
Nespouštěj ze mě oči.
Nedívej se na ně.
Nikdo kromě nás tu není.
Ty a já.
Děkujeme, že jste přišli
oslavit s námi narození našeho nového prince.
Vzhledem k tomu, že já jsem Třetí, není překvapením,
že jsme se rozhodli pojmenovat jej Jiří IV.
- Na vašeho budoucího krále. - Na našeho budoucího krále.
Na zdraví!
Nemáte ráda davy stejně jako já.
I v tom se k sobě hodíme.
To je pravda. Potřebovala jsem se nadechnout.
Je tam taková tlačenice.
Má sestra slaví velkolepý úspěch.
Mám z toho radost.
Bylo by pěkné mít radost i sám ze sebe.
A z nás.
Jak by vypadal náš život,
kdybychom se vzali
a kdybych s vámi odjela?
Zřejmě je vlastizrada říkat to tady,
ale mé vévodství...
je nejkrásnější kout na světě.
Nejlepší lidé, nejlepší jídlo.
- To zní lákavě. - Je to lákavé.
Já bych vládl, ovšem, ale i vy byste měla jisté povinnosti.
Jsme větší rovnostáři.
Většina manželek u dvora je starších,
ale až se naučíte jazyk, budou se vám líbit.
A je dobře, že jste mladá.
Můžete mít další děti.
Další děti.
Agatho, vaše děti budu vychovávat jako své vlastní.
Budu se o ně starat stejně jako o vás,
ale musím mít dědice.
Možná dva nebo tři.
Dva nebo tři, ano.
Můžete se mnou cestovat.
Jestli se bojíte, že se vám bude stýskat, můžeme se občas vracet i sem.
Stýskat se vám nebude dlouho.
Budou slavnosti, plesy, dobročinné podniky a...
Ne.
Agatho?
Nemohu si vás vzít.
Je mi to líto.
Znervóznil jsem vás líčením všech těch změn.
Ne. Nemůžu si vás vzít,
ale jen proto, že si nemůžu vzít nikoho.
Jste úžasný muž
a něco ve mně se probudilo, a tak jsem pocítila naději.
Myslím, že kdybych řekla ano, mohlo by to být jiné.
Lepší. Nejspíš by to bylo lepší.
Zachránil byste mě před tisíci různými svízeli.
Zachránil byste mě, naslouchal mi, opatroval mě.
Ale nic to nemění na skutečnosti.
Nemůžu si vás vzít.
Nemůžu si vzít nikoho.
Už se nechci znovu vdát.
Adolfe, celý život dýchám vzduch někoho jiného.
Nic jiného neznám.
Teď je načase, abych se naučila dýchat sama.
Agatho, nedělejte to.
Vy jste...
Děláte... děláte hroznou chybu.
Možná dělám hroznou chybu.
Ale je to moje chyba.
Upřímně doufám, že mi odpustíte.
Děkuji.
Je to nádherný ples.
Ano.
Jsme rádi hostiteli. Budeme to dělat častěji.
Výborně.
Ano.
Vždy jsem jen chtěla, aby byl šťastný.
Je šťastný.
Je šťastný díky vám.
Děkuji.
Vaše Veličenstvo.
Smím prosit?
Ano.
Promiňte, pane.
Co se tady potloukáte?
Jak to, že neplníte své povinnosti?
Promiňte, pane. Její Veličenstvo má návštěvu.
Zprávu jste doručil.
Můžete jít.
Hned přijdu.
Eduarde.
Viktorie.
Jdete si stěžovat, nebo se podívat na nový portrét?
Ne, matko. My...
Inu...
Neseme zprávu.
Vaše Veličenstvo.
Jste si tím jistá?
Ano, Vaše Veličenstvo.
Čekala jsem dost dlouho, aby nebylo pochyb.
Budeš mít svého dědice, matko.
Matko.
Blahopřeji.
Oběma.
Viktorie si myslí, že to bude děvče.
Snad vám to nebude vadit.
To je báječné.
A silná královna je přesně to, co tato země potřebuje.
Děkuju.
Lady Danburyová.
Vaše Veličenstvo.
- Mnohokrát děkuji... - Odmítla jste mého bratra.
Dáte mu naději manželství,
štěstí, a pak mu zlomíte srdce na mém plese,
u mě doma.
Veličenstvo...
Možná postrádá vtip.
A ano, jeho povýšenost nezná mezí.
Je to však muž pevného charakteru a čistého srdce.
A žena ve vašem postavení by našla mnohem horší možnosti, že?
To ano, Vaše Veličenstvo.
Přijměte prosím mou omluvu.
- Řekněte, co můžu udělat... - Adolf to přežije.
Spíš mě trápí otázka, co mám udělat s vámi.
S tím, že jste se svými obavami nepřišla za mnou.
S obavami ohledně vašeho dědictví, vašeho titulu,
osudu rodiny, všech nedávno povýšených rodin.
Omlouvám se, Vaše Veličenstvo.
Nechtěla jsem vás zatěžovat, když máte dost vlastních břemen.
Zdají se být tak...
Jsme jedna Koruna.
Já nesu jeho břímě a on moje.
Jedna Koruna.
Vládneme pro blaho všech svých poddaných.
Nových i starých, soupeřů i nepřátel, s titulem i bez.
Řekla jste mi, že mám vysoké zdi.
Já vám říkám, že to je nutné.
Až do nebe, je-li to nezbytné pro vaši ochranu.
Pro ochranu všech našich dobrých poddaných.
Navrhuji, abyste strach přetavila ve víru
a s obavami se nám svěřovala přímo.
Cokoliv jiného by znamenalo, že nejsme s to je řešit.
Možná nám v tom ale nevěříte.
Lady Danburyová.
Můžete jít.
Brzy pro vás pošlu.
Vaše Veličenstvo.
Dopřejte si.
Pro jednou, mně k vůli.
Přikazuji vám to.
Obávám se, že můj závazek k blahu Koruny
nad vaším příkazem převáží, Veličenstvo.
Vyloučeno.
Běžte.
Konečně někdo, kdo se se mnou napije.
- Nenapiju. - I ty mě odmítáš.
- Ano. - Nesmysl. Musíš.
Nesmím.
Dočasně.
Vaše Veličenstvo.
V sázce je příliš mnoho.
Mnoho osudů závisí na osudu tvého rodu.
Našeho rodu.
Šarloto.
Ty a já.
A oni.
Agatho.
Pojďte dál. Velmi ráda vás vidím.
Kéž by byl den vhodný na vycházku, ale to počasí!
Počasí neposlouchá naše přání.
Pojďte!
Posaďte se tady.
Tohle? To jsou moje narozeninové čepice.
Říkala jsem vám o nich?
Říkala. Vyráběl vám je otec.
Každý rok na narozeniny.
- Je to tak? - Ano.
A já je vyráběla Edmundovi.
A pak jsou tu ty, které jsem za ty roky vyrobila dětem.
Máte je všechny vystavené.
Dříve ne,
ale poslední dobou asi mám sentimentální nálady.
Podívejte, tyhle vyrobil můj otec.
Jsou veselé.
Že ano?
Ano.
Chci se z nich chvíli radovat,
než je zase zabalím a dám je pryč.
Chcete je zabalit?
Ano, je to dosti velká sbírka.
Jsou však plné vzpomínek.
A těch se vzdát nechci.
Violet.
Můj ty smutku, čaj. Měly bychom se posadit.
Violet.
Myslím, že byste ty čepice měla nechat tam, kde jsou.
Jsou krásné.
Jak říkáte,
jsou veselé.
Ano.
Nepostávejte tu, Brimsley.
Jsem plně schopna setkat se s ním sama.
Tam a tam.
Jiří.
Neobtěžujte mě na obloze.
Jiří.
To jsem já, tvoje Šarlota.
Nesu zprávy, Jiří. Výborné zprávy.
Jiří?
Jiří.
Dvakrát. Tam.
Nebo tam. Že by tam?
A tam.
Jen Jiří.
Farmáři Jiří.
Pojď.
Skryj se se mnou před nebesy.
Šarloto.
- Zdravím tě. - Zdravím tě, Jiří.
Je tu ticho.
Jiří.
Povedlo se.
Náš syn Eduard.
Oženil se a jeho žena čeká dítě.
Z Eduarda bude otec?
Ano.
Tvůj rod bude žít dál.
Náš rod.
Děkuju ti.
Já děkuju tobě.
Rád tě tady vidím.
Zeď jsi nepřelezla.
Ne, Jiří.
Zeď jsem nepřelezla.
NA MOTIVY POSTAV Z KNIH JULIE QUINNOVÉ
Překlad titulků: Miroslav Pošta