Докторе. Дякую, що так швидко приїхали.
Ваша Високосте, маю сказати...
Я не маю часу на люб'язності.
Я нині повернулася в Букінгемський палац
і дізналася, що Її Величність більше там не мешкає.
Схоже, вона переїхала в К'ю, до короля.
Ви сказали, що Його Величність потребує інтенсивного приватного лікування.
Так.
Тоді, може, поясните мені, що відбувається.
Поінформуєте про подальше лікування?
Я не можу.
Не можете? Докторе!
Не можу, бо я більше не лікар Його Величності.
Дурниці. Звісно, ви лікар.
Мене звільнили.
Звільнили?
Це неможливо.
Король такого не зробив би.
Що він задумав?
Не король, Ваша Високосте.
Це вона зробила?
Любі читачі й читачки.
Зима поступається місцем весні,
і Англія прокидається, аби порадіти розквіту природи.
Я так тішуся, що ви вирішили запросити мене на прогулянку.
Я люблю зиму,
але вже так хотілося потепління.
Сьогодні перший погожий день.
-Ідеальний для прогулянки. -Так.
Аґато.
Я...
міркую над тим, щоб...
почати все заново.
Ох, Вайолет Бріджертон.
-Мої вітання. -Я лише міркую.
Я намагаюся це уявити.
Чоловіка іншого, аніж Едмунд.
Я тільки його й знала. Ми були знайомі з дитинства. Він...
Я мала велику любов.
І не очікую на ще одну.
Але, гадаю, планка в мене висока.
Ви маєте повне право тримати планку високо, Вайолет.
На вас чекає чудова пригода.
Насолоджуйтеся кожною її миттю.
Я так не змерзну?
Там трохи повіває холодом.
Попрошу принести пальто.
Яка краса.
Це ви з подорожей привезли?
Чи їх вам надсилають діти?
На сади у цвіту можна натрапити
в найнесподіваніших місцях.
Нові відкриття чекають на нас усюди.
Матінка-природа ділиться таємницями.
Ну ось!
Тепер не змерзну.
-Ідемо? -Так.
Ходімо.
А в королівському домі ґрунт, на жаль, і досі неродючий.
Видається, що тривала відсутність щедрості на плоди
наповнила стіни палацу гнітючою прохолодою.
Брімслі, у мене вже шия болить тримати цю корону.
На вигляд навдивовижу царствено, Ваша Величносте.
Мені так гаряче.
Нам усім гаряче.
Я не можу дихати в такому положенні.
Сунься! Поміняймося місцями.
Не посунусь. Це моє місце.
Годі патякати.
Усе це не має значення.
Без спадкоємця цей портрет не має сенсу.
Вицвітатиме й припадатиме пилом у якійсь коморі.
Наш рід перетвориться на сторінку в історичній праці.
-Мамо, ти дуже несправедлива. -Та невже?
Хтось уже зробив дитину?
Мої зусилля заради вас принесли якісь плоди?
Як найстарший з дітей
ти хоч якось допоміг у цьому Короні?
Я...
Думаю, Джорджі хоче сказати, мамо, що він...
Що його брати і далі нехтують обов'язками,
так само, як занехаяв їх ти.
Малюйте швидше.
Щоб покінчити з цим кошмаром.
Пози.
Його Величність скоро приєднається до нас?
Авторка цієї хроніки знає достеменно,
що дедалі більше невдоволення королеви показалося у всій своїй красі
на нещодавньому позуванні для сімейного портрета.
Продовжуйте.
Але...
Мені треба...
Вони пішли.
По-вашому, Її Величність зараз не позує?
Я...
Ні.
Сім'я позує для вас.
Радісно й щедро демонструє вам свою бездоганну репутацію.
Я-от їх бачу.
А ви ні?
І справді бачу.
Виникає запитання:
чи стане невпинна погоня королеви Шарлотти за королівським спадкоємцем
погибеллю монаршої сім'ї,
чи все-таки любов матері здатна подолати все?
БРІДЖЕРТОНИ: ІСТОРІЯ КОРОЛЕВИ ШАРЛОТТИ
Тепла їжа, ванна — як бальзам на душу.
У тебе кращий вигляд.
Тобі поліпшало?
Даремно ти приїхала.
Я була рада приїхати.
-Ні. -Пробач мені.
Я мала б приїхати раніше. Не бійся.
-Я буду поруч. -Ні.
Шарлотто. Послухай мене.
Ти приїхала даремно.
Мені тебе тут не треба.
Георгу.
Повертайся в палац.
Ти чула? Я сказав: «Повертайся в палац».
Там ти живеш. Там твоє місце. Їдь туди.
Я тебе не хочу.
Я не хочу більше тебе бачити. Іди.
Забирайся!
-Я наказую тобі! -Ні. Ні, Георгу.
-Шарлотто! -Ти мене не виженеш. Я не поїду.
Я велю! Їдь!
Я залишуся!
Це я велю.
-Шарлотто. Будь ласка, їдь. -Ні.
-Шарлотто, ти мене не чуєш. -Чую.
Я чула, що ти хотів, аби я не приїжджала.
Щоб я поїхала. Що не хочеш мене бачити.
Але я не чула, що ти мене не кохаєш.
Я страждала
на самоті та вірила,
що з мене нікудишня дружина й королева,
бо ти цураєшся мене, як прокаженої.
А сьогодні мені спало на думку,
що, можливо, є інша причина.
Більш слушна.
Може, ти цураєшся мене, бо дбаєш про мене.
Може, ти цураєшся мене, бо кохаєш мене.
Ти мене кохаєш?
Я хочу тебе захистити.
-Ти мене кохаєш? -Я не можу.
Ми не можемо... Ця розмова...
-Я не хотів одружуватися. -Ти мене кохаєш?
Шарлотто. Будь ласка!
Ти просто не віриш, що я можу кохати тебе.
Але я кохаю.
Я кохаю тебе, Георгу.
Я так тебе кохаю, що зроблю, як ти захочеш.
Якщо не кохаєш мене, то так і скажи, і я поїду.
Повернуся в палац.
Житимемо окремо, я сама виховаю цю дитину,
якось упораюся, коротатиму час і виживу.
Сама. Я зроблю це.
Але спершу ти маєш сказати, що не кохаєш мене.
Маєш сказати мені, що я в цьому світі сама-самісінька.
Я божевільний.
Небезпечний. У моїй голові стикаються різні світи.
Небеса і земля.
-Я не знаю, де я. -Ти мене кохаєш?
Тобі не потрібне життя зі мною.
-Такого нікому не треба. -Георгу!
На небі, на землі — я буду з тобою всюди.
Я казатиму тобі, де ти. Ти мене кохаєш?
Я кохаю тебе!
З тієї миті...
З тієї миті, коли побачив, як ти лізла на стіну,
я кохаю тебе без тями. Дихати не можу без тебе.
Я кохаю тебе.
Моє серце кличе твоє ім'я.
Я хотів тобі сказати.
Я хотів, щоб ти знала.
Це божевілля
я тримав у секреті все своє життя.
Ця темрява — мій тягар.
А ти приносиш світло.
Георгу.
Я з тобою.
Ми зможемо.
Разом.
Коли наш маленький король появиться?
Скоро.
Дуже скоро.
Привіт, маленький королю.
Привіт.
Знову на самоті?
Так.
Плащ можна розстелити,
якщо захочете самоти на землі.
Корал!
Він був добрим?
Він був щасливим. Я відчувала щастя.
Тоді я рада за вас.
Леді Денбері.
Лорде Леджере.
Я Вайолет.
Привіт, Вайолет.
А ти що тут робиш?
Не хочу докучати матері.
Але в нас 20 кімнат. Як їй надокучиш?
Вайолет.
-Радий вас бачити, леді Денбері. -Взаємно.
Я б хотів побачитися знову, але розумію, що ви зайнята.
Як і ви зайняті...
з Вайолет.
Так. З неї буде гарна юна леді.
Може, одного дня в неї буде бездоганна репутація, як у вас.
Так.
Мою репутацію...
поважають.
Про це мріє кожна юна леді.
Бажаю вам багато щастя. У цей погожий день.
Я теж бажаю вам щастя.
У цей день.
Я хотіла подякувати вам
за вашу
доброту після смерті мого чоловіка.
Леді Денбері, це я вам маю дякувати за вашу доброту.
До побачення, лорде Леджере.
До побачення, леді Денбері.
Усе добре.
Він звільнив свого лікаря.
Він має нового.
Це добре. Як його звати?
Я не пам'ятаю імен. Я жінка.
Звісно. Даруйте.
То вони живуть у К'ю? Обоє?
Усе добре.
-Слова короля. -Він і є король.
Ви його бачили? Розмовляли з ним?
-Я його мати. -Я зі своєю не розмовляю.
Я зі своєю теж. Жахлива жінка.
Усе добре. Він король.
А як щодо поповнення в сім'ї?
Дитина. З дитиною все добре. Усе добре.
Тоді вирішено.
Я повідомлю Парламент, що він готовий виголосити промову.
Звичайно.
Принц-регент і ваша дочка, Ваша Величносте.
Леді, залиште нас.
Діти, заходьте.
Що на цей раз?
Чи у вас гарні новини?
Новин немає.
Ми...
Ми прийшли від імені всіх нас.
-Твоїх дітей. -То ви представляєте всю сім'ю?
Так.
Ваші брати й сестри довірили вам роль своїх захисників.
Дуже цікаво буде почути, в чому річ.
Мамо, ми лише хочемо обговорити дитину.
Ні, не обговорити.
-Твоя гонка за дитиною жорстока. -Невже?
Ти більше ні про що не думаєш. У Джорджі горе.
-Його дочка померла. -Я знаю.
Але ти не виявила йому ні краплі щирої доброти.
Ні поваги, ні співчуття.
Ти нікому з нас не виявляєш поваги чи співчуття.
Знаєш, як ми старалися
дати тобі твого дорогоцінного спадкоємця?
Трави, тоніки?
Знаєш, скільки я втратила дітей до того,
як вони народилися?
Ні.
Ти втрачала дітей?
Ми всі втрачали...
Ми намагаємося, мамо.
Я знаю, що це складне завдання,
але я прошу у вас багато,
бо знаю, що кожному і кожній з вас це під силу.
Ти нас не знаєш.
Нікого з нас.
Ти нами не цікавишся. Тобі байдуже на наші бажання.
-Наше щастя тебе не обходить. -Дурниці.
Я хочу для вас найкращого.
-Як ваша мати... -Ти ніколи нею не була.
Я робила для вас усе.
Якби ви знали, на які жертви я йшла,
як важко я працювала, щоб ви всі...
Я була чудовою матір'ю.
Ні. Ти була нам королевою,
але ніколи не матір'ю.
Піду попрацюю в полі.
Ми сіємо просо. Не хочеш приєднатися?
Нізащо. Я залишуся тут і роститиму короля.
Георгу, тобі прийшов лист.
Де він?
Тут.
Від принцеси Авґусти.
Мені пише мати.
Що ж.
Ти прекрасна.
Моя дружина прекрасна.
Ти хотів щось сказати?
Ні, Ваша Величносте.
Говори.
У Його Величності є гарні дні і є погані.
Були.
Але тепер я тут, і всі його дні гарні.
З ним усе добре.
Йому ліпше. Хіба ні?
Зараз так, але, мабуть, обережність була б...
Рейнольдсе. Облиш.
Йому бракувало дружини, рутини і позбутися того жахливого лікаря.
Все добре.
Це надовго?
Він таким залишиться?
Ну?
Можна надіятися.
Рейнольдсе,
якщо так, то вони будуть разом.
Матимуть справжнє
подружнє життя, разом постаріють.
І ми разом їм служитимемо.
Ціле життя.
Так.
Ціле життя.
Це можливо.
Насправді можливо?
Не знаю.
Мабуть.
Велике кохання творить дива.
Так.
Дякую, що прийняли, Ваша Високосте.
Дякую, що завітали, леді Денбері.
Я дуже рада, що ви познайомилися з лордом Денбері. Тим, що новий.
Хіба?
Я познайомилася з вашим сином. Дуже гарний.
Мені казали,
що ви мали честь приймати в себе Її Величність.
Королева люб'язно висловила співчуття
з приводу смерті мого чоловіка, покійного лорда Денбері.
Так, мої співчуття.
Втрачати чоловіка незручно.
Королева, мабуть, дуже вас любить,
раз залишила палац під час вагітності.
Так.
Оскільки це факт, що мій син успадкує титул свого батька...
-А це факт? -А що, ні?
Чи пошириться Великий Експеримент на наступні покоління
залежить тільки від Його Величності.
Це дуже складні дебати.
Зрозуміло.
Авжеж,
я б могла прискорити цей процес,
якщо у вас є якась корисна інформація.
Не впевнена, чи володію я якоюсь інформацією,
яку така блискуча людина, як Ваша Високість, не могла б добути сама.
Гадаю, питання успадкування титулу
буде непросто вирішити.
Ще чаю?
Ви могли б розповісти принцесі Авґусті щось несуттєве.
Груші! Її Величності хотілося в нас груш.
Я нічим не ділитимуся з нею. Я обіцяла королеві дружбу.
Якщо ви подруги,
то могли б попросити Її Величність втрутитися.
Вона така добра. Вона б...
Її Величність поїхала в К'ю.
Я не можу просто заявитися в К'ю.
Вона з дитиною. В тяжі.
Я не можу її турбувати чи хвилювати.
Їй цього і так вистачає.
Про що ти?
Ну, ходять деякі чутки.
Чутки?
Я чула,
що під Палацом ґрунт хитається.
Що король хворий чи поранений,
ну, що щось із королем не так.
Корал, це плітки.
Ні!
Я не пліткарка.
Якби була, то сказала б, що чула від кухарок,
що члени Палати лордів непокояться через добробут короля.
Ходять розмови, що Палац у небезпеці.
Але ти не пліткарка.
Боронь боже.
Просити її про допомогу я не можу, якщо це правда.
Як же це втомлює.
Скажіть королю, що на нього чекає мати.
Негайно!
Я не розумію.
Король зараз не приймає гостей.
Я не гостя.
Будемо раді вітати вас в інший час.
Я тут зараз.
Георг зараз не може.
-Він знає, що я тут? -Він зайнятий.
Я змушена думати,
що короля тут тримають проти його волі, а це...
-Зрада. -Так.
Це може вважатися зрадою, якщо ти не дозволиш з ним побачитися.
Наразі король нікого не приймає.
Ти смієш говорити за нього.
Ти не король.
Ні, але я ваша королева.
Що ж,
бачу, ти вже добре освоїлася.
Ви вдало мене обрали.
У твоєму лоні лише один король.
Іншого короля, Георга, виносила я.
І якщо твій маленький король може сховатися
в теплі твого живота,
мій цього зробити не може.
І як до тебе не доходить те, що я розуміла завжди?
Коли король народжується, він більше не може ховатися.
Він не має права на хворобу чи слабкість.
Є лише влада.
Я зробила все, щоб забезпечити йому цю владу,
а ти її підриваєш.
-Це не... -Він не старається, а ти йому дозволяєш.
Ти не можеш дозволяти йому ховатися.
Його Корона не вціліє.
У нього є країна. У нього є люди. Він мусить правити.
Лорд Б'ют чекає.
В уряду уривається терпець і з'являються підозри.
Георг має постати перед Парламентом.
Тепер ти за це відповідаєш.
Він твій.
Шарлотто. Як день?
Приїздила твоя мати.
-Я не хочу її бачити. -Я знаю.
Я відправила її геть.
Але нам теж треба їхати.
У Букінгемський палац.
-Шарлотто... -Звернешся до Парламенту.
Народу потрібен король.
Невдячні.
Невдячні, вічно незадоволені діти.
Як вони сміють так говорити зі мною.
Ліпшого життя їм годі й бажати.
Я була пречудовою матір'ю.
Залиште нас.
Твоє мовчання не віщує тобі нічого доброго.
Ви найвеличніша королева...
І матір.
Ви найвеличніша королева, але маєте одну спільну рису
з усіма людьми в палаці.
Ви служите одній людині. Королю.
Це не недолік.
Це дар.
Усі служать королю.
Ми всі дбаємо про Його Величність понад усе.
Неправда.
Брімслі, ти дбаєш про мене.
Так.
І робитиму це до кінця своїх днів.
Брімслі...
у тебе є сім'я?
Ти не одружувався?
Ні, Ваша Величносте.
Де б я знайшов людину, ладну провести зі мною все життя?
Я тут.
Тут усі дбають про короля.
Брімслі.
Ваша Величносте.
Хай служниці ввійдуть.
Так, Ваша Величносте.
Рада бачити, що все йде своєю чергою.
Надіюся, цей досвід для Вашої Величності
минув без зайвих незручностей.
Нам було...
Життя в К'ю було не без незручностей.
А король,
мабуть, у захваті від прийдешньої появи свого спадкоємця.
Добре бути вдома.
І у вашому товаристві.
Розкажіть, що я пропустила за цей час.
Щодо знаті, то я не чула якихось важливих пліток.
Більше займалася маєтком після смерті чоловіка.
Звісно.
Ви оплакуєте велику втрату. А ще ж діти?
Я можу чимось допомогти?
Ось цим.
З подругою мені легше.
Це все, що треба.
Чудово.
Я запитала в королівського лікаря.
І він сказав, дитина вийде швидко й безболісно.
У вас же є діти.
Скажіть,
це боляче?
Пологи — це найгірший біль, який можна уявити.
Так і знала.
Чекайте, серйозно?
Ні.
Болить хіба трішки.
Коли все скінчиться, ви нічого й не згадаєте.
Добре.
Це, мабуть, моє улюблене місце в усьому Лондоні.
Дивіться, як вони виросли.
Аґато.
Ви сказали, що ваш сад розцвів
аж після смерті лорда Денбері.
Що ви мали на увазі?
Ви змінюєте тему.
Ні, я повертаюся до неї. Я ж казала, що міркую про це.
Хочете знову вийти заміж?
Ну, про таке я ще не думала.
Оце була б зміна.
Мені подобається моє теперішнє життя.
І діти. Але я...
Я не знаю.
А у вас був ще хтось інший?
Після лорда Денбері?
Ви хотіли знову вийти заміж?
Чи хотіли колись...
завести коханця?
Я хотіла відчути себе живою.
То хтось таки був після лорда Денбері.
У мене було життя. Так.
Треба знайти тихе місце для розмови.
Вайолет.
Я кохала і була коханою.
І це все, що я скажу.
Це все?
Я обережна.
Аґато, ви щойно сказали,
що закохалися в іншого після свого чоловіка.
Ми ж подруги. Хіба ні?
Я колись розповідала вам про брата королеви?
Ви і брат королеви Шарлотти?
Несподівано.
Тому що
я обережна.
Леді Денбері.
-Радий вас бачити. -І я вас.
Через народження я затримаюся в Англії на довше.
Чи міг би я кудись вас запросити?
Мене?
Так.
Ви ж уже не в жалобі, чи я помиляюся?
Я вже не в жалобі. Так.
То я можу вас запросити?
Я б дуже цього хотіла.
Корал, я вирішила свою проблему.
Ви попросили Її Величність? Вона збереже титул?
Ні, я говорила з братом королеви.
Принцом Адольфом?
Він хоче залицятися до мене. Я погодилася.
Вийду за нього.
Він німець.
Він хороший чоловік.
Він керує власною землею, і не через експеримент,
і має власний титул.
Але я думала...
Лорд Леджер?
А що лорд Леджер?
Я чую, що ти на мене дивишся.
Я люблю це робити.
Це заважає мені писати.
У тебе добре виходить.
-Я знаю. -Це моя промова.
Вона має бути геніальною.
Це точно слова геніального чоловіка.
-І ці. -Шарлотто.
Може, тобі треба відволіктися.
-Відволіктися? -Так.
Думаю, я знаю, як тобі допомогти.
Не треба.
Треба виголосити Парламенту ідеальну промову.
Чи хочеш, щоб я не був королем?
Може, я здамся і дам їм голову на відруб.
Покладу край монархії.
Буду Георгом Безумним їм на сміх.
-Ти цього хочеш? -Досить.
Пробач, будь ласка.
Мені треба...
Це важливо.
Краще відволічемося іншим разом.
Георгу.
Припини.
Шарлотто.
Дитина народжується.
Зараз?
-Думаю, так. -Рейнольдсе!
-З дороги. -Так, Ваша Величносте.
Де він? Чому не приїхав?
Без лікаря не вийде. Треба опіум!
Я якраз хотів сказати, що лікар саме прибув.
Він з Її Величністю.
Боже, бережи короля.
Ваша Величносте.
Архієпископе.
Прем'єр-міністре. Вітаю.
-Дякую, що прийшли. -Сер.
Ви ж не будете заходити в...
Там триває жіноча робота.
Ми чекаємо тут.
Так. Авжеж.
Ваша Величносте. Вона просить вас.
-Я... -Він не може там бути.
Ваша Величносте.
Вам подобається ваш титул?
Хочете далі бути архієпископом?
Думаєте, зможете залишатися архієпископом,
проти волі глави Церкви Англії?
Відійдіть.
Ти прийшов.
Залишся.
Я тут. Що б не сталося. Тільки скажи.
Дитина...
Вона...
Лікарю, що відбувається? Що робити?
Ваша Величносте.
Дитина в тазовому передлежанні.
Мусимо чекати природної зміни.
Скільки?
Ну...
-Ви вже це проходили? -Чотири рази.
-Що думаєте? -Вона втрачає кров.
Це природно. Усе нормально.
Аж занадто. Як на мене.
Так має бути. Нічого не...
Лікарю, якби все вирішувала природа, запевняю...
Шарлотто!
Ти сильна, і все буде добре. Запам'ятай.
Тримай руку.
У мене був кінь,
мій улюбленець, і він теж був перевернутим у животі матері.
І конюхи...
Я бачив таке і з вівцями, і з телятами.
У такій ситуації можна зарадити. Чи не так?
Є методи, так.
-Але з королівськими пацієнтами... -Готуйте їх. Зараз!
-Треба тебе перемістити. -Так.
Сюди до краю.
Цю руку сюди.
Іншу — сюди.
Не відпускай.
Один. Два. І...
Він прекрасний.
Як Її Величність?
На заслуженому відпочинку.
Він здоровий?
Є якісь ознаки...
Ознаки чого, мамо?
Я просто питаю.
Це наш наступний король.
Хіба він може бути не ідеальним?
Він ідеальний.
Дуже сильний хлопчик.
Розумний.
А ви гордий за свого племінника.
Її Величність певно не може натішитися.
Не те щоб я часто її бачив.
Вони з королем просто зачаровані одне одним.
Вона на мене майже й не дивиться.
Хоча з дитиною вона, мабуть, досить зайнята.
Вимога листування
із союзниками і доброзичливцями страхітлива.
Аґато.
Аґато, з вами все добре?
Так.
Перепрошую. Я щось трохи не в собі.
Я, мабуть, задовго була на сонці.
Вам треба негайно додому і прилягти. Сідайте.
Я приведу карету.
Дякую.
Дивно знову бачити вас так скоро.
Маєте новини?
Новини?
З палацу.
Я не маю новин.
Ви прийняли рішення?
Рішення про що?
Щодо титулу. Мій син буде лордом Денбері?
Як я вже казала,
це рішення може прийняти лише Його Величність.
Думала, ви самі будете мати якісь новини щодо цього.
Мені сказали, ви були присутні під час народження мого онука.
Я не можу...
Я не можу говорити з королем чи королевою про таке.
Дуже шкода.
Я могла б вам зарадити.
Її Величність намагається очолити Корону. Я переконана.
Що ви знаєте?
Дуже прикро, що ви не хочете говорити зі мною відверто.
У нас же була чудова домовленість.
Хіба не всі ваші потреби були задоволені?
Чи не прикро було б втратити
такий чудовий маєток, у якому ви зараз мешкаєте?
Тихо.
Припиніть.
Ні. Не робіть цього.
Грушевий бренді.
Мені привозять його з Німеччини. Пийте.
І зараз же перестаньте плакати, будь ласка.
-Вибачте. Я... -Ні.
Я не хочу знати, що вас терзає і що не дає вам спокійно жити.
І мені байдуже.
Коли помер мій любий чоловік,
мені довелося віддатися на милість його батька, короля.
Жорстокої, злої людини.
Чоловік ненавидів його.
Я ненавиділа його.
Він був безжальним до Джорджі.
Синці.
У мене теж були синці.
Іншого вибору не було.
Тому я терпіла.
І з роками зрозуміла,
що не маю задовольнятися
непотрібними жіночими заняттями.
Натомість
я забезпечила синові корону.
Знайшла спосіб стати господинею власної долі.
Ви мені не до вподоби.
Однак ви були
суперницею, гідною захоплення.
Наші баталії приносять мені задоволення.
Тому таке нікуди не годиться.
Вам не можна приходити сюди й ридати.
Не можна здаватися.
Прикрийте синці й терпіть.
Будьте господинею власної долі, Аґато.
А тепер...
скажіть мені.
Як минає життя в Букінгемському палаці?
Гадаю, новини залежать від того,
що буде з титулом мого сина, Ваша Високосте.
Де Шарлотта?
Уже йде, Ваша Величносте.
Ось і я.
Я чекав.
Я була з дитиною. Я не спізнилася.
Часу ще багато.
Ти дуже гарний.
Маєш промову?
-Ось. -Так.
Але ще думаю над частиною про колонії.
Парламент оцінить усі твої думки.
Ти готовий.
Дякую.
А тепер іди.
-Він виступить блискуче. -Авжеж, мем.
Він король.
Ваша Величносте.
Що трапилось? Його промова не вдалася?
Його Величність не виголосив промову. Він не вийшов з карети.
Як це не вийшов?
Його Величність не зміг вийти.
Що ж сталося?
Що ти зробив? Тут йому було добре.
Йому не було добре.
Ваша Величносте, вибачте. Але це не так.
Йому не було добре.
То була лише надія.
Зачекайте тут.
Георгу.
Георгу, це я.
Шарлотта?
Так.
Рейнольдс розповів, що сталося.
Я з тобою.
Георгу.
Георгу, де ти?
Пробач.
Георгу, найдорожчий. Можеш вилізти?
Я хочу.
Але не можу.
Небеса.
Тут вони мене не знайдуть.
Я ховаюся.
Ти ховаєшся від небес?
-Тут вони мене не бачать. -Георгу, все добре.
Ні.
Усе дуже погано.
Розкажи.
Я не міг вийти з карети.
Не міг навіть прочитати ні слова.
Я не король.
Я нічий король.
Наступного разу вийде.
Ні.
Не вийде.
Ліків не існує.
Я такий, як є.
Часом я буду тут. А часом буду...
Я тебе не тримаю.
Якщо підеш, я зрозумію і відпущу.
-Георгу. Я тебе не покину. -А варто.
-Ні. -У тебе напівчоловік, Шарлотто.
Напівжиття.
Зі мною ти не матимеш майбутнього.
Не з таким мною.
Не в такому шлюбі.
Напівчоловік.
Напівкороль.
Напівжиття.
Якщо в нас є тільки половина,
ми зробимо її найкращою половиною.
Я кохаю тебе. Цього достатньо.
Я твоя королева.
І поки я королева, я ніколи не покину тебе.
Ти король.
Ти будеш королем. Твої діти будуть правити.
Разом ми одне ціле.
Тут усе таке запорошене.
Так.
Вибач, що не залишив тобі вибору.
Що не сказав правду перед весіллям.
Але ти сказав правду.
Ти сказав, що ти просто Георг.
Ось хто ти.
Напівкороль, напівземлероб,
але завжди просто Георг.
І цього досить.
Не знаю, як виправити те, що нині сталося.
Боюся, це затьмарить Корону.
Якщо Корона не приїде до Парламенту,
хай Парламент їде до Корони.
Можливо, настав час відчинити двері в палац.
Геть.
У неї залицяльник.
Ви сьогодні мовчазна.
Я ненавмисно.
Розкажіть про ваші пригоди цього тижня.
Я досяг певних успіхів у торгових угодах.
Британці — дивакуваті люди.
Це я не про леді, звісно.
Звісно.
Аґато.
Я завершив свої справи.
Племінник народився.
Я скоро вирушатиму додому.
Я не думала, що ви залишитеся.
Побачимося, коли ви приїдете знову.
Ні. Я...
Ви б хотіли повернутися додому зі мною
як моя дружина?
Я...
-Я... -Знаю. Пройшло небагато часу.
Ви тільки-но з жалоби. Ми ледь почали зустрічатися.
Я не говоритиму вам про серця й квіти,
бо знаю, що ви не така жінка.
Але я знаю.
Між нами щось є.
Я це відчуваю.
І думаю, що ми могли б бути щасливими разом.
Адольфе.
Не відповідай зараз.
Подумай про це.
Чекатиму на твою відповідь.
Так, міледі?
Хай Гумбольдт відкриє горище.
Там є ящик.
Один з тих, що з дому мого батька.
І скажи кухарці,
що я запрошую леді Денбері на чай у п'ятницю.
Мені цікаво.
Ви про це знали?
Звісно, що знала. Я завжди знаю.
-Хіба ні? -Часто — так, але...
То ви про це знаєте?
Про що ми говоримо?
Вони влаштовують бал на честь нового принца.
Бал? Так, бал.
Це чудова ідея.
Я не вірю, що ви знали про бал.
Я знала.
Нам ви не казали.
Палац не мусить розповідати вам усі новини.
Мені повідомили.
Ви втратили контроль.
Я — мати короля.
Ви не королева.
Я все контролюю.
Він не зміг звернутися до Парламенту.
Кажуть, він коротає час землеробством.
А як у Його Величності зі здоров'ям?
Він у гарній формі.
Так каже його лікар?
Я все контролюю.
Корона в безпеці.
Її Величність відчинила світу двері в Букінгемський палац.
Король буде на видноті. Якщо він не зможе виконувати...
Зможе.
Парламент хоче обговорити заходи.
Я їх стримую.
Цей бал — його перша поява на людях.
Король мусить бути королем.
-Квіти не ті. -Ті.
-Не того кольору. -Ти вибирав колір?
Колір вибирала королева.
-Це бал короля. -Вона господиня.
-Він король. -Вона королева.
-Скульптури теж не там. -Я йду звідси.
Перепрошую.
-Так, сер? -Можна подивитися?
Справжній красень.
Так.
І не доведеться думати про майбутнє.
-Так. -Чи титул.
Так.
І королева Шарлотта — його сестра.
Уявіть, ми б зупинялися в палаці.
Я вправляюся в німецькій.
Ich diene der Königin.
Це означає: «Я служу королеві».
Ви були б королевою.
Більше жодних турбот, коли ви...
Досить розмов, Корал!
Дякую.
Я зараз спущуся.
Ви ж скажете йому «так»?
Добраніч, Корал.
Рамзі —
одіозний.
Але портрет дуже гарний.
Портрет, для якого я навіть не позував.
Мене вставили.
Це все одно ми.
-Ти і я. -Так, але не насправді.
Георгу.
Ти б себе бачила.
Ти рідкісна перлина.
Ти і я.
Ти готовий?
Так.
Вайолет!
Леді не витягує шию, як жирафа.
Хочу побачити королеву.
Королева ще не виходила.
Вона як дівчисько з вулиці.
-Вона нас зганьбить. -Вона прекрасна.
Нас за неї тільки похвалять.
Я ж казала, вона ще не готова виходити на люди.
Вона цілком готова.
Правда ж, розумнице?
Так, батьку.
Дивіться! Це леді Денбері.
Вона дивовижна.
Вітаю!
Їхні Величності король і королева.
Якщо він навіть до своїх людей не вийде, йому кінець.
Георгу.
-Не нервуйся. -Усе нормально.
Хіба щось не так?
Ти стиснув мою руку.
-Шарлотто. -М'якше.
Отак.
А тепер.
Усміхнімося їм і помахаймо.
Готовий?
І потанцюймо.
Шарлотто.
Дивися на мене.
Не дивися на них.
Крім нас тут нікого нема.
Ти і я.
Дякуємо всім, що разом з нами
відзначаєте появу на світ нашого нового принца.
Зважаючи на те, що я Третій, недивно,
що ми вирішили назвати його Георгом Четвертим.
За майбутнього короля.
Ти не любиш натовп так само, як я.
Маємо ще одну спільну рису.
Так.
Треба було передихнути.
Там така навала.
Моя сестра...
просто сяє.
Я радий за неї.
Було б непогано порадіти й за себе.
І за нас.
Яким би було наше життя,
якби ми одружилися, і я поїхала з тобою додому?
Казати таке тут, мабуть, означає зраду,
але моя провінція...
найкраще місце у світі.
Найкращі люди. Найкраща їжа.
-Звучить гарно. -Так.
Я б правив, звісно, але в тебе теж були б певні обов'язки.
У нас там більше рівноправ'я.
Більшість дружин при дворі трохи старші,
але вони тобі сподобаються, коли ти вивчиш мову,
і це добре, що ти молода.
Зможеш мати більше дітей.
Більше дітей.
Аґато. Я виховаю дітей Денбері як рідних.
Піклуватимуся про них, як про тебе,
але має бути наступник.
Може, два чи три.
Два чи три. Так.
Ти зможеш зі мною подорожувати.
Можемо навіть іноді їздити сюди,
якщо тобі буде сумно за домом,
але довго сумно тобі не буде.
У нас там фестивалі, бали, благодійні події і...
Ні.
Аґато?
Я не можу вийти заміж за тебе.
Вибач.
Я тебе розхвилював своїми балачками про зміни.
Ні. Я не можу вийти заміж за тебе,
але тільки тому, що не можу вийти ні за кого.
Ти чудовий чоловік,
і в мені щось прокинулося. Тож я відчула надію.
Якби я погодилася, все було б інакше.
Краще. Імовірно, так і було б.
Ти врятував би мене від тисячі різних проблем.
Ти б мене визволив. Ти б слухав мене і дбав про мене.
Але це не змінює правду, яку я знаю.
Я не можу вийти заміж за тебе.
Я не можу вийти заміж ні за кого.
Я більше не хочу бути заміжньою.
Адольфе, я все своє життя
дихала чужим повітрям.
Я не знаю, як жити інакше.
Настав час мені навчитися дихати самостійно.
Аґато. Не роби цього.
Послухай, ти...
Ти робиш страшну помилку.
Можливо, я дійсно роблю страшну помилку.
Але це моя власна помилка.
Щиро сподіваюся, що ти мені пробачиш.
Дякую.
Чудовий бал.
Так.
Нам подобається приймати гостей. Будемо робити це частіше.
Добре.
Так.
Я лише хотіла, щоб він був щасливим.
Він щасливий.
Ти робиш його щасливим.
Дякую.
Ваша Величносте.
Потанцюємо?
Так.
Вибачте, сер.
А ти чого тут скрадаєшся?
Як ти смієш покидати свій пост?
Вибачте, сер. У ЇЇ Величності гості.
Ти передав послання. Можеш іти.
Я зараз.
Едварде.
Вікторіє.
Ви прийшли скаржитися чи подивитися на новий портрет?
Ні, мамо. Ми...
Ну.
Ми маємо новини.
Ваша Величносте.
Ти впевнена?
Так, Ваша Величносте.
Я почекала, щоб знати напевне.
У тебе буде спадкоємець, мамо.
Мамо.
Молодці.
Ви обоє.
Вікторія думає, що це буде дівчинка.
Сподіваюся, ви не проти.
Чудово.
Сильна королева — саме те, що потрібно цій країні.
Дякую.
Перепрошую.
Леді Денбері.
Ваша Величносте.
-Дуже дякую за... -Ви відмовили моєму брату.
Дали йому надію на союз,
на щастя, а тоді розбили його серце на моєму балу.
У моєму домі.
Ваша Величносте...
Він не дуже дотепний.
І так, його поблажливості немає меж.
Однак у нього чудовий характер
і чисте серце.
Далеко не найгірший варіант для жінки у вашому становищі?
Авжеж, Ваша Величносте.
Прийміть мої вибачення.
-Скажіть, що маю зробити, щоб... -Адольф переживе.
Я більше хвилююся про те, що робити з вами.
Той факт, що ви не поділилися зі мною своїми турботами.
Побоюваннями щодо спадку. Титулу.
Долі вашої сім'ї. З-поміж усіх інших сімей.
Перепрошую, Ваша Величносте.
Я не хотіла додавати до ваших тягарів ще й свої.
Ваших, які здаються...
Ми — одна Корона.
Його ноша — моя, а моя — його.
Одна Корона.
Ми правимо на благо всіх підданих.
Нових і старих. Суперників і ворогів. З титулом і без.
Кажете, в замку зависокі стіни.
Вони мусять такими бути.
До самого неба, якщо треба, щоб захистити вас.
Щоб захистити наших гідних підданих.
Пропоную вам змінити свій страх на віру
і приходити зі своїми проблемами прямо до нас.
В іншому випадку здаватиметься, що вони нам не під силу.
Хіба що ви самі в це вірите.
Леді Денбері.
Можете їхати.
Я скоро пошлю по вас.
Ваша Величносте.
Випий собі.
Хоч раз. За мене.
Я тобі наказую.
Боюся, моє зобов'язання щодо добробуту Корони
переважає ваш наказ, Ваша Величносте.
Неможливо.
Ну то йди собі.
Нарешті хтось, хто зі мною вип'є.
-Не буду. -І ти мені відмовляєш.
-Так. -Дурниці. Ти повинна.
Не повинна.
Поки що.
Ваша Величносте.
Ставки надто високі.
Багато доль залежить від успіху твого роду.
Нашого роду.
Шарлотто.
Ти і я.
І вони.
Аґато.
Заходьте. Рада вас бачити.
Я б хотіла прогулятися, але ця погода.
Погода не підкоряється нашим бажанням.
Ходімо!
Сідайте.
О, це мої святкові корони на дні народження.
Я, здається, розповідала.
Так. Вам робив їх ваш батько.
Щороку на день народження.
-Правильно? -Так.
А я робила їх для Едмунда.
А там всі, які я роками робила дітям.
Ви тримаєте їх так на видноті.
Не завжди, але останнім часом
я щось почуваюся сентиментально.
Дивіться, це ті, які робив батько.
Так тішать око.
Хіба ні?
Так.
Думала, надивлюся ще на них,
перш ніж спакую їх і відпущу.
Хочете їх спакувати?
Ну, так. Їх тут досить велика колекція.
Але з ними пов'язано стільки спогадів.
З тими, які я не хочу відпускати.
Вайолет.
Боже, чай. Треба присісти.
Вайолет.
Думаю, вам слід лишити корони там, де вони зараз.
Вони красиві.
Як ви кажете...
тішать око.
Так.
Не нависай наді мною, Брімслі.
Я цілком можу зустрітися з ним сама.
Отут і тут.
Георгу.
Не займай мене на небі.
Георгу.
Це я. Твоя Шарлотта.
Я маю новину, Георгу. Чудову новину.
Георгу?
Георгу.
Двічі. Туди.
Просто Георгу. Землеробе Георгу.
Ходи сюди.
Сховайся зі мною від небес.
Шарлотто.
-Привіт. -Привіт, Георгу.
Тут тихо.
Георгу.
Нам вдалося.
Наш син Едвард
одружився, а його дружина вагітна.
Едвард стане батьком?
Так.
Твій рід житиме.
Наш рід.
Дякую.
Тобі дякую.
Радий тебе тут бачити.
Ти не перелізла через стіну.
Ні, Георгу.
Я не перелізла через стіну.
Переклад субтитрів: Юрій Бик