Doktor! Megtisztelő, hogy ilyen hamar jött.
Fenség! Tájékoztatnom kell...
Nincs időm a formaságokra.
Ma délután arra a hírre tértem haza a Buckingham-házba,
hogy a királyné már nem tartózkodik ott.
Úgy tűnik, Kew-ba költözött a királyhoz.
Nekem azt mondta, a király intenzív magánkezelésre szorul.
Igen, fenség.
Akkor bizonyára szolgálhat erre valamilyen magyarázattal.
Tájékoztasson a kezelés további menetéről!
Nem tehetem.
Nem teheti? Doktor!
Nem, mert többé nem vagyok a király doktora.
Ostobaság. Dehogynem az!
Elbocsátottak.
Elbocsátották?
Az lehetetlen.
A király nem tenne ilyet.
Mit forgat a fejében?
Nem a király döntött így, fenség.
A királyné?
Kedves, drága olvasó!
Amint a tél tavaszba fordul,
Anglia frissen ébredve üdvözli a természet bőségét.
Nagy öröm számomra, hogy úgy döntött, ma sétára hív!
Kedvelem a telet, de már régóta várom a derűsebb napokat.
Ma van először szép idő.
- Tökéletes egy sétához. - Igen.
Agatha!
Nos, én...
fontolóra vettem... az újrakezdést.
Nahát, Violet Bridgerton!
- Éljen, hurrá! - Még csak fontolgatom.
Próbálok belegondolni.
Egy másik férfi Edmund után...
Nem ismertem más férfit. Együtt voltunk gyerekek. Ő volt...
Megéltem a nagy szerelmet. Nem várok már hasonlót.
Bár talán így is magas a mércém.
Joga van magasra tenni a lécet, Violet.
Nagy kaland lesz ez, amibe belevág.
Élvezze ki minden egyes percét!
Nos, felvegyek még valamit?
Kissé hűvös odakint a levegő.
Hozatom a kabátomat.
Milyen bájos!
Ezek az úti emlékei?
Vagy talán a gyermekei küldték őket?
Olykor a legváratlanabb helyeken is
virágzó kertekre bukkanhatunk.
Mindenütt vár ránk felfedeznivaló.
Az anyatermészet megosztja velünk titkait.
Így ni!
Most már nem fogok fázni.
- Indulhat a séta? - Persze.
Indulhatunk.
A királyi ház talaja mindannyiunk bánatára éppoly meddő, mint azelőtt.
Úgy tűnik, a gyümölcsöző bőség oly sokáig elhúzódó hiánya
csüggeteg fagyot hagyott maga után a palota termeiben.
Brimsley, ettől a koronától kitörik a nyakam.
Pedig dicsőséges látványt nyújt benne, felség!
Elpusztít ez a hőség.
Minket is a guta kerülget.
Ebben a pózban levegőt se kapok.
- Arrébb! Cseréljünk helyet! - Nem megyek. Ez az én helyem.
Hallgassatok el!
Az egésznek semmi jelentősége.
Örökös nélkül ez a portré jelentéktelen.
Egy raktárban porosodó, fakó ereklye lesz.
A vérvonalunk csak egy oldal lesz a történelemkönyvekben.
- Igazságtalan vagy, anyánk. - Igazán?
Produkált itt már valaki bébit?
Van kézzelfogható gyümölcse az érdeketekben tett erőfeszítéseimnek?
Te, mint a legidősebb,
segítettél-e a koronának e tekintetben?
Én...
Szerintem György csak azt akarja mondani, anyánk, hogy ő...
Hogy a fivérei máig szabotálják kötelességüket,
ahogy te sem tetted a dolgod.
Pingáljon gyorsabban!
Mielőbb legyen vége ennek a rémálomnak!
Pózba!
Őfelsége a király is csatlakozik hozzánk?
E szerző biztos forrásból tudja,
hogy a királyné növekvő elégedetlensége leplezetlenül megmutatkozott
a legutóbbi családi portré készültekor.
Folytassa csak!
De...
Ahhoz...
Mind elmentek.
Úgy érti, őfelsége nem ül modellt a portréhoz?
Én...
Nem.
A család ott van.
Örömmel és kegyesen biztosítanak önnek lehetőséget a hírnévre.
Én látom őket.
Ön talán nem?
Hogyne látnám őket.
Az ember eltöpreng:
vajon Sarolta királyné trónörököshöz való töretlen ragaszkodása
a királyi család vesztét okozza-e,
vagy az anyai szeretet valóban mindent legyőz?
SAROLTA KIRÁLYNÉ – EGY BRIDGERTON-TÖRTÉNET
A meleg étel és a fürdő biztos jólesett.
Újra önmagad vagy. Jobban festesz.
Jobban is érzed magad?
Kár volt idejönnöd.
Pedig örömmel jöttem.
- Nem. - Nagyon sajnálom.
Jöhettem volna hamarabb. De ne félj!
- Melletted maradok. - Nem.
Sarolta! Figyelj rám!
Kár volt idejönnöd.
Nem akarlak itt látni.
- György! - Menj vissza a Buckingham-házba!
Nem hallod? Azt mondtam, menj vissza!
Az az otthonod. Neked ott a helyed. Menj!
Nem akarlak téged!
Soha többé nem akarlak látni. Menj el!
Kifelé!
- Parancsolom! - Nem. Nem, György.
- Sarolta! - Nem űzhetsz el. Maradok.
Parancsolom! Menj!
Márpedig maradok!
Én parancsolok!
- Kérlek, Sarolta. Menj! - Nem.
- Nem is figyelsz rám. - De igen.
Azt mondtad, hogy kár volt jönnöm. Azt akarod, menjek el.
- Látni se bírsz. - Sarolta!
De azt nem hallottam, hogy már nem szeretsz engem.
Egyre csak szenvedtem,
magányos voltam, azt hittem, hogy kudarcot vallottam
mint feleség és mint királynéd,
mert kerülsz, mintha leprás lennék.
Aztán ma hirtelen belém hasított, hogy talán más okod van erre.
Jobb okod.
Talán azért maradsz távol, mert fontos vagyok neked.
Talán azért maradsz távol, mert szeretsz.
Szeretsz engem?
Próbállak megvédeni.
- Szeretsz? - Én... Nem lehet.
Nekünk... Ez a beszélgetés...
- Nem megy. Nem akartam nősülni. - Szeretsz?
Sarolta! Hagyd abba!
Ellöksz, mert nem hiszed, hogy tudnálak szeretni.
Tudlak!
Szeretlek, György.
Annyira, hogy megteszem, bármit kérsz.
Ha nem szeretsz, csak mondd ki, és itt sem vagyok.
Visszamegyek a Buckingham-házba. Élhetünk külön,
megszülöm a gyereket egymagam, boldogulok, eltöltöm a napjaimat, kibírom.
Egy szál egyedül. Vállalom.
De előbb hallani akarom, hogy nem szeretsz.
Ki kell mondanod, hogy egyedül vagyok ezen a világon.
Háborodott vagyok.
Veszélyt jelentek. A fejembe idegen világok kúsztak.
Ég és föld összeér. Nem tudom, hol vagyok.
- Szeretsz? - Nem akarhatsz ilyen emberrel élni.
- Senki sem akarna. - György!
Ott leszek veled, ha ég és föld összeér.
Majd megmondom, hol vagy. Szeretsz engem?
Szeretlek!
Attól a pillanattól...
Őrülten szeretlek attól a pillanattól, hogy megláttalak a falnál.
Megfulladok, ha nem vagy velem. Szeretlek, Sarolta.
A szívem érted kiált.
El akartam mondani.
Azt akartam, hogy tudd.
Ez az elmebaj...
egész életemben súlyos titok volt.
Ez a sötétség a végzetem.
Te hoztad el a fényt.
György!
Ketten vagyunk.
Menni fog.
Együtt.
Mikor érkezik a kis királyunk?
Hamarosan.
Nemsokára.
Hát szia, kis király!
Szia!
Ismét magányra vágyik?
Igen.
A köpenye plédnek is elmegy, ha a földön élvezné a magányt.
Coral!
Kedves volt?
Örömteli. Örömöt szerzett.
Akkor örülök.
Lady Danbury!
Lord Ledger!
Violet vagyok.
Üdv, Violet!
Mit keresel idekint?
Eltűnök anyám útjából.
Bár hogy zavarhatom egy 20 szobás házban?
Violet!
- Öröm újra látni, Lady Danbury. - Én is örvendek.
Bár újra találkozhatnánk, de megértem, mennyire elfoglalt.
Ahogy önt is lefoglalja... a kis Violet.
Igen. Lassan szép fiatal hölggyé cseperedik.
Egy nap talán az önéhez hasonló feddhetetlen jó híre is lesz.
Igen.
Az én jó hírem nagy tiszteletnek örvend.
Minden hölgy erről álmodik.
Sok boldogságot kívánok önöknek ezen a szép napon.
Sok boldogságot önnek is!
Ezen a napon.
Szeretném megköszönni,
hogy oly kedves volt hozzám a férjem halála után.
Lady Danbury, én tartozom hálával az ön kedvességéért.
Ég önnel, Lord Ledger!
Viszlát, Lady Danbury!
Minden rendben!
Elbocsátotta az orvosát.
Új orvosa van.
- Az jó hír. Mi a neve? - Nem jegyzek meg neveket! Nő vagyok.
Hogyne. Elnézést!
Kew-ban tartózkodnak mindketten?
Minden rendben van.
- Mondja a király. - Ő a király.
- Látta őt? Beszélt vele? - Az anyja vagyok.
- Én nem beszélek anyámmal. - Én sem az enyémmel. Rémes asszony.
Minden rendben. Ő a király.
És a kis jövevény?
A baba? A baba jól van. Minden rendben.
Akkor ez eldőlt.
Tudatom a parlamenttel, hogy a király kész nyilatkozni.
Természetesen.
A régensherceg és a lánya érkezett önhöz, felség!
Távozzanak, hölgyek!
Gyertek, gyerekek!
Most meg mi baj van?
- Vagy tán jó hírrel érkeztek? - Nincs semmi hír.
Csak...
Mindannyiunk képviseletében jöttünk.
- A gyermekeidében. - A család szószólóiként?
Igen.
Testvéreitek közbenjáróiknak választottak titeket!
Mondjátok hát, miről van szó!
A gyerektémát szeretnénk megvitatni veled.
Nem, ez nem vita tárgya.
- A bébihajsza kegyetlen. - Kegyetlen?
Téged semmi más nem érdekel! György még gyászol!
- A lánya halott. - Jól tudom.
Mégsem tanúsítottál felé fikarcnyi kedvességet sem.
Vagy tiszteletet, együttérzést.
Egyikünk sem kapott tőled együttérzést, tiszteletet.
Van fogalmad róla, mit megtettünk azért,
hogy megkapd a hőn áhított trónörököst?
Az a sok gyógynövény, főzet...
Tudod, hány magzatot veszítettem el,
mielőtt megszülethettek volna?
Ezt nem tudtam.
- Vetéléseid voltak? - Mindannyiunk elveszített...
Próbálkozunk, anyám.
Tudom, hogy ez nem könnyű feladat,
de sokat kérek tőletek,
mert tudom, hogy mindannyiótok fel tud nőni a feladathoz.
Nem is ismersz minket!
Egyikünket sem.
Nem érdeklünk. Nem törődsz azzal, ami fontos nekünk.
- Nem célod a boldogságunk. - Ostobaság!
A legjobbat akarom nektek.
- Anyátokként... - Sosem voltál az anyánk.
Amit tudtam, megtettem értetek. Ha tudnátok, mennyi áldozatot hoztam,
milyen keményen dolgoztam, hogy mindegyikőtök...
Kiváló anyátok voltam.
Nem. A királynénk voltál,
de sohasem voltál igazán az anyánk.
Megyek dolgozni a földekre.
Újravetjük a kölest. Van kedved csatlakozni hozzám?
Nem én! Itt maradok, és növesztgetem a kis királyunkat.
György, levelet kaptál.
Hol is van?
Tessék.
Auguszta hercegnétől.
Anyám írt nekem.
No lám...
Gyönyörű vagy.
A feleségem gyönyörű!
Mondani akart valamit, Reynolds?
Nem, felség.
Beszéljen!
A királynak vannak jobb és rosszabb napjai.
Voltak.
De most, hogy itt vagyok, minden napja jó. Pompásan van.
Egyre jobban. Ugye?
Most jobban van. De talán nem árt az elővigyázatosság...
Reynolds, hagyja őt!
Csak a felesége hiányzott, egy napirend, és hogy eltűnjön az a sarlatán.
Már jól van.
Ez így marad?
Így marad a király is?
Nos...
Csak remélhetjük.
Reynolds,
ha ez így marad, ők együtt lesznek.
Igen, együtt fognak élni, házasságban, együtt fognak megöregedni.
És együtt szolgáljuk őket.
Egy életen át.
Igen.
Egy életen át.
Elképzelhető.
De valóban lehetséges?
Nem tudom.
Talán.
A nagy szerelem csodákra képes.
Úgy van.
Köszönöm, hogy fogadott, felség.
Önnek köszönöm, hogy meglátogat, Lady Danbury.
Örülök, hogy megismerte Lord Danburyt. Az új Lord Danburyt.
Megismertem?
A fiával találkoztam, emlékszem. Nagyon jóképű.
Azt hallottam,
őfelsége a királyné megtisztelte a látogatásával.
Volt olyan kedves, hogy részvétét fejezte ki
szeretett férjem, a néhai Lord Danbury elvesztése miatt.
Igaz is, részvétem.
Egy férj elvesztése kellemetlen.
A királyné bizonyára nagyon kedveli önt,
hogy megszakította ezért elvonulását.
Igen.
Mivel tény, hogy a fiam örökölni fogja az apja címét...
- Hogy tény? - Hát nem az?
Hogy a nagy kísérlet folytatódik-e ezen a generáción túl,
azt csak őfelsége a király tudja eldönteni.
Igen bonyolult kérdés ez.
Értem.
Persze...
akár meg is sürgethetném a választ,
ha van számomra hasznos információja.
Nem tudom, milyen információval rendelkezhetnék,
amit egy olyan lángelme, mint fenséged, ne tudna önmaga megszerezni.
Úgy vélem, a tulajdonjog öröklésének kérdését
nehéz lesz rendezni.
Kér még teát?
Áruljon el Auguszta hercegnének valami apró részletet!
Körte! Őfelsége körtét kért, míg itt volt.
Nem állok a hercegné mellé. Barátságot ígértem őfelségének.
Ha barátok,
talán megkérhetné őfelségét, hogy járjon közben.
Kedvesnek tűnik. Biztosan...
Őfelsége Kew-ba költözött.
Ott nem állíthatok csak úgy be hozzá.
Gyermeket vár. Állapotos.
Nem tehetek semmi felzaklatót, aggodalomkeltőt.
Afféle gondja van elég.
Ezt hogy érti?
- Figyelemre méltó szóbeszéd járja. - Szóbeszéd?
Nos, úgy hallom,
a palota nem áll épp szilárd talajon.
Hogy a király beteg, sérült, netán...
nos, valami nem stimmel vele.
Coral, ez csak pletyka.
Nem!
Nem vagyok pletykás nőszemély.
Úgy mondanám azt is, hogy a konyhán hallottam,
hogy a Lordok Házának tagjai aggódnak a király jólétéért.
Azt beszélik, hogy veszélyben a palota.
De ön sosem pletykálna.
Soha!
Ha ez igaz, végkép nem terhelhetem a királynét.
Ez már idegőrlő.
Közöljék a királlyal, hogy az anyja várja!
Azonnal!
- Nem értem. - A király jelenleg nem fogad látogatókat.
Nem látogató vagyok.
Szívesen látjuk, ha a jövőben visszatérne.
- Most vagyok itt. - György épp nem elérhető.
- Tudja, hogy itt vagyok? - Elfoglalt.
Szinte már aggódom,
hogy a királyt akarata ellenére tartja fogva, ami...
- Hazaárulás. - Igen.
Hazaárulásnak minősülhet, ha megtiltja, hogy találkozzak vele.
Őfelsége nem vágyik látogatóra.
A nevében mer nyilatkozni?
Nem ön a király.
Nem, de az ön királynéja vagyok.
Nos...
remekül hozzászokott a szerepéhez.
Jól választott velem.
Csak az egyik királyt hordozza a méhében.
De a másikat, Györgyöt én hordtam ki.
És míg a kis királya meghitt melegségben rejtőzhet
a méhe ölelésében,
az én királyom nem.
Hogyhogy nem tudja, amit én mindig is értettem?
Születése pillanatát követően egy király többé nem rejtőzhet el.
Nincs helye betegségnek, se gyengeségnek.
Csakis a hatalomnak!
Mindent megtettem, hogy biztosítsam a hatalmát,
és ön ezt lerombolja!
- Ez nem... - Nem igyekszik, és ezt ön engedi.
Nem engedheti, hogy rejtőzködjön!
Így elveszíti a koronáját!
Országa van. És népe. Uralkodnia kell.
Lord Bute lesben áll!
A kormány egyre nyugtalanabb és egyre gyanakvóbb.
Györgynek a parlament elé kell állnia.
Ez most már önön múlik.
A fiam az öné.
Sarolta! Hogy telik a napod?
Itt járt anyád.
- Nem akarom látni őt. - Tudom.
El is küldtem.
Azonban nekünk is mennünk kell, vissza a Buckingham-házba.
- Sarolta... - A parlament elé kell állnod.
A népnek király kell.
Hálátlanok.
Végtelenül hálátlan, nyafogó kölykök!
Hogy merészelnek így beszélni velem? Jobb életük nem is lehetett volna.
Rendkívül jó anya voltam.
Igenis nagyszerű anya voltam.
Távozzanak!
A hallgatása nem sok jót ígér önnek.
- Felség, nincs önnél nagyobb királyné... - És anya.
Nincs önnél nagyobb királyné, ám egyvalamiben ön sem különb,
mint itt bárki a palotában.
Egyetlen embert szolgál. A királyt.
Ez nem jellemhiba.
Ez ajándék.
Mind a királyt szolgáljuk.
Mind vele törődünk mindenekelőtt.
Ez nem igaz.
Brimsley! Ön velem törődik.
Igen.
És ez életem utolsó napjáig így is marad.
Brimsley! Van önnek családja?
Sosem nősült meg?
Nem, felség.
Hogy találtam volna bárkit, aki leélné velem az életét?
Én itt élek.
Itt mindenkinek a király az első.
Brimsley!
Felség!
Küldje be az öltöztetőimet!
Hogyne, felség.
Öröm látni, hogy így kerekedik.
Remélem, felségednek eddig nem okozott túl sok kellemetlenséget az állapota.
Nos, eddig...
Az élet Kew-ban nem volt éppen kellemetlenségektől mentes.
És a királyt
biztos szétveti az izgalom az örököse érkezése miatt.
Jó újra itthon.
Hiányzott a társasága. Meséljen! Miről maradtam le, míg távol voltam?
Az úri körökben nem kering figyelemre méltó pletyka.
Teljes mértékben lefoglalt a férjem halála után a hagyaték gondozása.
Hát persze.
Nagy veszteséget gyászol. És a gyerekek?
Tehetek valamit önért?
Csak ezt.
Egy baráti beszélgetés segít.
Csak ennyi kell.
Ez nagyszerű.
Nos, megkérdeztem a királyi orvost,
és azt mondja, a szülés gyors és fájdalommentes lesz.
Ön szült már.
Mondja! Ugye fáj?
A gyerekszülésnél nagyobb fájdalmat elképzelni sem lehet.
Tudtam én!
De tényleg?
Nem.
Csak egy kicsit fáj.
És utána arra is alig emlékszik már.
Az jó.
Talán ez a kedvenc helyem egész Londonban.
Nézze csak, azok hogy megnőttek!
Agatha!
Ugye azt mondta, hogy a kertje csak Lord Danbury halála után virágzott ki.
Ez alatt mit értett?
Ez ám a témaváltás!
Csak visszatérek a korábbihoz. Mondtam, mit fontolgatok.
Újra férjhez menne?
Ennyire nem gondoltam bele.
Ez elég nagy változás lenne, és...
Szeretem így az életem, ahogy most van.
És a gyerekeket, mégis...
Nem is tudom.
Önnek volt valaha másvalakije?
Lord Danbury után?
Akart valaha újraházasodni?
Vagy akart valaha... szeretőt fogadni?
Azt akartam érezni, hogy élek.
Tehát volt valakije Lord Danbury után.
Megéltem az életet. Igen.
- Kell egy csendes zug, ahol beszélhetünk. - Violet!
Szerettem, és engem is szerettek.
És ez minden, amit mondhatok.
- Ez minden? - Diszkrét nő vagyok.
Agatha, hisz épp most mondta el...
hogy szerelmes volt egy férfiba a férje után.
Barátok vagyunk. Nemde?
Meséltem már a királyné fivéréről?
Ön és Sarolta királyné bátyja?
Ez meglepett.
Mert én diszkrét nő vagyok.
Lady Danbury!
- Örömmel látom. - Ahogy én is önt.
Úgy tűnik, a szülés miatt a vártnál tovább időzöm Angliában.
Azon tűnődöm, hogy felkereshetném-e önt.
Engem?
Igen.
Letelt a gyászidő, ugye? Vagy tévednék?
A gyászidőnek vége. Igen.
Akkor felkereshetem?
Annak igen örülnék.
Coral! Megvan a megoldás!
Megkérdezte őfelségét? Biztosítja a címet?
Nem, őfelsége bátyjával beszéltem.
Adolphus herceggel?
Szeretne udvarolni nekem. Igent mondtam.
Hozzámegyek.
Hisz ő német.
Kedves ember.
A saját birtoka ura, és nem egy kísérlet miatt,
és a címe is a sajátja.
De azt hittem... Lord Ledger?
Mit hitt róla?
Érzem magamon a tekinteted.
Szívesen nézlek.
Így nehezebben megy az írás.
Így is jó munkát végzel.
- Tudom. - A parlamenti beszéd.
A jó kevés, zseniális kell.
Ezt minden bizonnyal egy zseniális ember írta.
- Ezt is. - Sarolta!
Tán jól jön némi kikapcsolódás.
- Kikapcsolódás? - Igen.
Talán meg is van rá a módszerem.
Nem kell kikapcsolódás. A parlamentnek hibátlan beszéd dukál.
Vagy tán ne legyek király? Jobb, ha lemondok,
és felajánlom nekik a fejemet.
Érjen véget a monarchia! Csúfoljanak őrült György királynak!
- Ez kell? Én... - Hallgass!
Fogadd bocsánatkérésemet!
Ezt muszáj...
Ez most fontos.
Az lenne a legjobb, ha a kikapcsolódást máskorra hagynánk.
György!
Állj!
Sarolta!
A baba. Jönni akar.
Most?
- Azt hiszem. - Reynolds!
- Félre az útból! - Igen, felség.
Hol van? Miért késik? Orvos nélkül nem megy. Ópium kell neki!
Épp mondanám: a királyi orvos megérkezett.
Őfelsége mellett van.
Isten óvja a királyt!
- Felség! - Felség!
Érsek úr! Miniszterelnök! Üdvözletem.
- Köszönöm a látogatást. - Felség!
Ugye nem akar bemenni...
Odabent asszonymunka folyik.
Mi kint várunk.
Jól van. Igen.
Felség! Önt kéreti.
- Én... - Ő nem mehet be oda.
Felség!
Szeret ön Canterbury érseke lenni? Szeretne Canterbury érseke maradni?
Úgy gondolja, hogy érsek maradhat, ha packázik az anglikán egyház fejével?
El innen!
Hát itt vagy!
Maradj!
Itt vagyok, jöjjön bármi, és bármit is kérj!
A baba...
már...
Doktor! Mi történik? Mit lehet tenni?
Felség!
A gyermek faros, lábbal előre jön.
- Ki kell várnunk a dolgok alakulását. - Meddig?
Nos...
- Átélte ezt, igaz? - Négyszer, felség.
- Mit gondol? - Sok vért veszít.
Ez természetes. Teljesen normális.
Úgy tűnik, túl sokat. Ha szólhatok.
Ez így megy. Nincs mit...
Doktor! Ha minden döntést a természetre bízunk...
Sarolta!
Nagyon erős vagy, nem lesz gond. Ezt ne feledd!
Figyelj!
Volt egy lovam,
a kedvencem volt kisfiúként. Ő is faros volt a kancában.
A lovászok tudtak...
Én is láttam már ilyet, birkáknál, borjaknál.
Létezik segítség erre a helyzetre. Vagy talán nem?
Vannak módszerek, igen.
- Azonban királyi páciensnél... - Készüljön fel! Most!
- Át kell helyeznünk. - Igen.
Csak a szélére!
Egy karodat ide!
A másikat ide!
Kapaszkodj!
Egy, két és...
Milyen fenséges!
Hogy van a királyné?
Jól megérdemelten pihen.
Egészséges?
Vannak-e jelei...
Minek, anyám?
Csak kérdezem.
Ő a leendő királyunk.
Lehet más is, mint tökéletes?
Maga a tökély.
Nagyon erős baba.
És okos is.
Lám, a büszke nagybácsi!
Őfelsége biztosan repes az örömtől.
Nem sokat láttam a húgomat.
Ő és a király odáig vannak egymásért.
Szinte egy pillantásra se méltat.
Gondolom, a babával végképp túlterhelt. A híreket követelő szövetségesek
és parlamenti jóakarók serege is biztos letaglózza őt.
Agatha!
Agatha, jól van?
Igen.
Bocsásson meg! Épp csak kicsit megtántorodtam.
Talán megártott a túl sok nap.
Azonnal menjen haza, és feküdjön le! Üljön csak ide!
Küldetek a kocsiért.
Köszönöm.
Meglepő, hogy máris újra találkozunk.
Hírei vannak?
- Híreim? - A Buckingham-házból.
Nincsenek híreim.
Született már döntés?
Döntés? Miről?
A címek örökléséről. Lesz-e a fiamból Lord Danbury?
Mint azt már mondtam,
ezt a döntést csak a király hozhatja meg.
Azt gondolnám, önnek is vannak hírei ez ügyben.
Úgy hallom, ott volt az unokám megszületésekor.
Én nem...
Nem beszélhettem a királyi felségekkel ilyesmiről.
Milyen kár!
Hisz oly segítőkész lennék!
A királyé irányítani próbálja a koronát. Ebben biztos vagyok.
Mit tud erről?
Milyen sajnálatos, hogy nem beszél velem őszintén!
Olyan szép megállapodásunk volt, nem igaz?
Vagy nem teljesült minden igénye?
Nem sajnálná, ha elveszítené
azt a nagyon szép birtokot, ahol most lakik?
Csitt!
Hagyja abba!
Hagyja már! Ne csinálja ezt!
Körtesnapsz.
Németországból hozattam. Igya meg!
És kérem, azonnal hagyja abba a sírást!
- Bocsásson meg, én... - Nem.
Nem akarom megismerni a gondjait, vagy hallani, hogy mi keseríti életét.
Nem is érdekel.
Amikor a drága férjem meghalt,
az apja, a király kegyelmére kellett bíznom magam.
Kegyetlen, gonosz ember volt.
A férjem gyűlölte őt.
Én úgyszintén.
Gonoszul bánt a kis Györggyel.
Az a sok zúzódás...
Nekem is voltak zúzódásaim.
Nem volt más lehetőség,
így hát tűrtem.
És az évek során megtanultam,
hogy ne elégedjek meg
a haszontalan női elfoglaltságokkal.
Ehelyett...
királyt faragtam a fiamból.
Kezembe vettem a saját sorsomat.
Én nem kedvelem önt.
Azonban ez idáig...
csodálatra méltó ellenfél volt.
A csatáink elégedettséggel töltenek el.
Így ezt nem tűröm.
Nem jöhet ide zokogni nekem.
Nem adhatja fel.
Fedje el zúzódásait, és tűrjön!
Ne veszítse el az irányítást a sorsa felett, Agatha!
És most...
meséljen!
Hogy telnek a napok a Buckingham-házban?
Úgy vélem, ezen hírek attól függenek,
hogy mi lesz a fiam címével, fenség.
Hol van Sarolta?
Útban van ide, felség.
Itt vagyok.
Már vártalak.
A babával voltam. Nem késtem sokat. Bőven van időnk.
Nagyon fess vagy.
Megvan a beszéded?
- A kezemben. - Igen.
Bár a gyarmatokról szóló részt még átgondolom...
A parlament hálás lesz minden szavadért.
Készen állsz.
Köszönöm.
Indulás!
- Zseniális lesz. - Persze, felség.
Hisz ő a király.
Felség!
Mi történt? Nem ment jól a beszéd?
Őfelsége nem mondott beszédet. Ki sem szállt a kocsiból.
- Hogyhogy ki sem szállt? - Nem tudott kiszállni a kocsiból.
De hát mi történt?
- Mit tett vele? Itt még jól volt! - Dehogy volt jól!
Felség, bocsásson meg! Tényleg nem volt jól.
Kicsit sem.
Csak bíztunk benne.
Itt várjanak!
György?
György, én vagyok az.
Sarolta?
Igen.
Reynolds elmondta, mi történt.
Itt vagyok.
György!
György, merre vagy?
Sajnálom.
György! Kedvesem! Kijönnél a kedvemért?
Szeretnék.
De nem tehetem.
Az ég...
Itt nem tud megtalálni.
Elbújtam.
Az ég elől bujkálsz?
- Ide nem tud bejutni. - György! Minden rendben!
Nem.
Semmi sincs rendben.
Mesélj!
Nem tudtam kiszállni a kocsiból.
A szavakat sem vettem ki a papíron.
Nem vagyok király.
Senki királya.
- Legközelebb jobban megy majd. - Nem.
Ez nem lesz jobb.
Erre nincs gyógyír.
Ez vagyok én.
Néha majd itt találsz meg, máskor meg...
El is hagyhatsz.
Megérteném, és elengednélek.
- György! Nem hagylak el. - Jobb lenne.
- Nem foglak. - Csak egy fél férjed van, Sarolta.
Fél életed.
Nem adhatok olyan jövőt, amit érdemelsz.
Se teljes önmagamat,
se teljes házasságot.
Csak egy félembert.
Egy fél királyt. Fél életet.
Ha csak a fele jut nekünk,
akkor abból a félből hozzuk ki a legjobbat.
Szeretlek. Ennyi elég.
A királynéd vagyok.
És amíg az vagyok, soha nem hagylak magadra.
Te vagy a király.
Te is leszel. A gyermekeid uralkodók lesznek.
Együtt egy egész vagyunk.
Eléggé sok a por idelent.
Az már igaz.
Sajnálom, hogy nem volt választási lehetőséged.
Hogy nem mondtam el az esküvő előtt, ki vagyok.
Pedig elmondtad az igazat.
Azt mondtad, csak György vagy.
És tényleg az vagy.
Félig király, félig gazda,
de mindig csak György.
Nekem csak ennyi kell.
Hogy tegyem jóvá a parlamentben történteket?
Attól tartok, ez a koronámba kerül.
Ha a korona nem mehet a parlamenthez,
majd a parlament jön el a koronához.
Talán ideje megnyitni a Buckingham-ház kapuit.
Hess!
Udvarló van nála.
Olyan hallgatag ma!
Pedig nem szándékom.
Hallgatom! Számoljon be a heti kalandjairól!
Előreléptem a kereskedelmi megállapodásaimmal.
Érdekes népek ezek a britek.
- Persze nem a hölgyekről beszélek. - Hát persze.
Agatha!
Az ügyeim lezárultak.
Megérkezett az unokaöcsém.
Hamarosan hazatérek.
Nem is gondoltam, hogy marad.
A következő vizitjekor találkozunk.
Nem. Én...
Fontolóra venné, hogy hazatér velem
a feleségemként?
Én...
- Én... - Tudom. Ez korai még.
Alig ért véget a gyász. Csak most kezdtünk ismerkedni, de...
Nem intéznék önhöz mézesmázos szavakat,
mert tudom, nem kenyere az érzelgősség.
De érzem, hogy van itt valami.
Kettőnk között.
Érzem.
És hiszem, hogy boldogok lehetnénk együtt.
Adolphus!
Ne válaszoljon most!
Gondolja át!
Várni fogom a válaszát.
Igen, asszonyom?
Nyittassa ki Humboldttal a padlást! Van ott egy láda.
Szükségem van egyre, ami apám házából való.
És... tudassa a szakáccsal,
hogy péntekre meghívom Lady Danburyt teára!
Tudni szeretném.
Tudott ön erről?
Nyilván tudtam. Én mindig mindenről tudok.
- Talán nem? - Sokszor valóban tud, de...
Tehát tudott erről?
Miről beszélünk?
Bált rendeznek az ifjú herceg bemutatására.
Bált? Ó, igen.
Kedves ötlet.
- Nem hiszem, hogy volt tudomása a bálról. - Volt róla tudomásom.
Nekünk nem említette.
A palota nem köteles mindenről értesíteni önöket.
Tájékoztattak róla.
Elvesztette az irányítást.
A király anyja vagyok.
- Nem ön a királyné. - Nálam az irányítás.
A fia nem tudott kiállni a parlament elé.
Azt mondják, naphosszat a földet műveli.
Hogy szolgál őfelsége egészségi állapota?
Remek formában van.
Az orvosa mondta?
Nálam az irányítás.
A korona biztonságban van.
A királyné a fél világot meghívta a Buckingham-házba.
A király a köz színe elé lép. Ha nem tud teljesíteni...
Teljesíteni fog.
A parlament intézkedéseket vitatna meg. Én visszatartom őket.
Ez a bál az első társasági szereplése.
A királynak királyként kell fellépnie.
Nem jók a virágok.
- Semmi bajuk. - Nem jó színűek.
Ön döntött a színekről? Ez a királyné döntése.
- A király bálja. - A királynénál.
- Ő a király. - Ő a királyné.
- A szobrok rossz helyen vannak. - Megyek.
Elnézést!
- Igen, uram? - Láthatnám azokat?
Igazán jóképű férfi.
- Igen. - És nem kellene aggódnia a jövője miatt.
- Igaz. - Sem a cím miatt.
Úgy van.
Az sem mindegy, hogy a húga Sarolta királyné.
Gondolja el! Látogatóban a palotában szállnánk meg.
Leporoltam a némettudásomat.
Ich diene der Königin.
Ez azt jelenti, hogy a királynét szolgálom.
Ön is királyné lenne. Többé nem kell aggódnia, ha királyi...
Hallgasson el, Coral!
Köszönöm.
Egy perc, és lemegyek.
Ugye igent mond a lánykérésre?
Jó éjt, Coral!
Ramsay felettébb utálatos.
De ez a portré igazán szép lett.
Egy portré, amihez nem is ültem modellt.
Odabiggyesztettek.
Attól még mi vagyunk rajta.
- Te meg én. - De nem igaziból.
György!
Nézz magadra!
Ritka ékkő vagy.
Te meg én.
Készen állsz?
Igen.
Violet!
- Ne nyújtogasd a nyakad zsiráf módra! - A királynét keresem.
A királyné még nem jelent meg.
Úgy viselkedik, mint egy utcagyerek.
- Szégyent hoz ránk. - Pedig hibátlan.
Csak dicsérnek majd érte minket.
Mondtam én neked, hogy korai még bevezetni a társaságba.
Igenis készen áll.
Igaz, te kis okos?
Igaz, apám.
Nézzétek! Ott van Lady Danbury.
Csodálatosan fest!
Üdv!
Őfelsége a király és a királyné.
Ha még a népe elé sem tud kiállni, akkor neki vége.
György!
- Ne idegeskedj! - Jól vagyok.
Tán nem úgy tűnik?
Agyonszorítod a kezem.
- Sarolta! - Finomabban!
Úgy.
Most pedig...
Mosoly és integetés!
Készen állsz?
Gyere, táncoljunk!
Sarolta!
Tartsd rajtam a szemed!
Ne is nézz rájuk!
Rajtunk kívül nincs itt más.
- Csak te meg én. - Te meg én.
Köszönjük, hogy csatlakoztak hozzánk, hogy megünnepeljük új hercegünk érkezését.
Nem meglepő módon, mivel én III. György vagyok,
úgy döntöttünk, hogy IV. Györgynek nevezzük el.
A leendő királyra!
Éppúgy irtózik a tömegtől, mint én.
Ebben is hasonlítunk.
Ez igaz.
Szusszannom kellett egyet.
Olyan nagy a nyüzsgés odakint!
A húgom... fényes sikert aratott.
Ez nekem nagy öröm.
Jó lenne most már a saját sikeremnek is örülni.
És kettőnknek.
Milyen lenne az életünk,
ha megházasodnánk,
és én hazatérnék önnel?
Ezt itt minden bizonnyal hazaárulás kimondani,
de az én tartományom...
a legnagyszerűbb hely a világon.
A nép nagyszerű, az étel csodás.
- Ez jól hangzik. - Az is.
Én persze uralkodnék, de önnek is lenne néhány feladata.
Mi ott egyenlőségpártiak vagyunk.
Az udvarban a legtöbb hölgy idősebb önnél, de megkedveli őket,
ha megtanulja a nyelvet.
És jó is, hogy fiatal.
Így lehet még több gyermeke.
Több gyermek...
Agatha! A Danbury gyerekeket sajátjaimként nevelem fel.
Gondoskodom róluk, ahogyan önről,
de kell egy örökös.
Talán kettő vagy három is.
Kettő vagy három is. Igen.
Utazhatunk is majd együtt.
Néhány évente akár vissza is jöhetünk Angliába,
ha a honvágy miatt aggódna,
de a honvágy hamar elmúlik majd.
Lesznek fesztiválok, bálok, jótékonysági estek...
Nem.
Agatha?
Én... nem mehetek önhöz.
Sajnálom.
Bizonyára felzaklattam ezzel a sok újdonsággal.
Nem. Nem lehetek a felesége,
de csak azért, mert senki másé sem lehetek.
Ön nagyszerű férfi,
és felébresztett bennem valamit. Reményt adott.
Úgy hiszem, ha igent mondanék, talán minden más lenne.
És jobb is, ez valószínű.
Ezzel ön ezernyi problémától kímélt volna meg.
Megmentett volna, figyelmesen törődött volna velem.
Ez azonban nem változtat azon, amit szilárdan hiszek.
Nem mehetek önhöz.
Nem mehetek férjhez.
Nem akarok többé házasságban élni.
Adolphus! Egész életemben
valaki más levegőjét szívtam.
Nem ismerek más életet.
Most itt az ideje, hogy megtanuljak egyedül lélegezni.
Agatha! Ne tegye ezt velem!
Nézze, ez...
Ezzel szörnyű hibát követ el.
Talán szörnyű hibát követek el.
De ez a hibás döntés az enyém.
Remélem, megbocsát nekem.
Köszönöm.
Pompás ez a bál.
Valóban.
Élvezzük a vendéglátást. Mostantól ez gyakoribb lesz.
Az jó.
Igen.
Csak azt akartam, hogy a fiam boldog legyen.
Boldog is.
Ön teszi boldoggá.
Köszönöm.
Felség!
Táncolunk?
Igen.
Elnézést, uram!
Ön mit mászkál idekint?
Hogy meri hanyagolni kötelességeit?
Elnézést, uram! Őfelségének látogatói vannak.
Átadta az üzenetét. Elmehet.
Majd csatlakozom.
Eduárd!
Viktória!
Panaszkodni jöttetek, vagy az új portrét néznétek meg?
Nem, anyám. Mi...
Nos.
Híreink vannak.
Felség!
Egészen biztos ebben?
Igen, felség.
Kellően sokáig vártam, hogy ne legyen kétséges.
Meglesz az örökösöd, anyám.
Anya!
Ügyes vagy!
Ahogy ön is.
Viktória úgy érzi, lány lesz.
Remélem, hogy ez nem gond önnek.
Örülnék egy lánynak.
Ennek az országnak épp egy erős kezű királynőre van szüksége.
Köszönöm.
Köszönöm neked is.
Elnézést!
Lady Danbury!
Felség!
- Igazán köszönöm a... - Kikosarazta a bátyámat.
Egybekeléssel kecsegteti, majd összetöri a szívét az én bálomon.
- Az otthonomban. - Felség...
Tán nem túl szellemes.
És igen, leereszkedő modora nem ismer határt.
Azonban jelleme kifogástalan, és tiszta szívű ember.
Az ön helyzetében
sokkal rosszabb lehetőség is adódhat, nemde?
Valóban, felség.
Fogadja el a bocsánatkérésemet!
- Mondja, mit tegyek, hogy... - Adolphus kiheveri.
Inkább az aggaszt, hogy önnel mit kezdek most.
A ténnyel, hogy nem hozzám fordult az aggodalmaival.
Az örökségével, a címével kapcsolatos félelmeivel.
A családja, a friss címet kapottak sorsa okán.
Bocsásson meg, felség!
Csak nem akartam az én terheimmel is tetézni az ön terheit.
Hiszen azok annyira...
A korona közös.
Az ő terhe az enyém. Az enyém az övé is.
A korona egy.
Minden alattvalónk jólétéért uralkodunk.
Új vagy régi, rivális vagy ellen, nemes vagy sem.
Azt mondja, túl magasak itt a falak. Azt mondom, így kell lennie.
Égbe nyúlóak, ha szükséges, hogy megvédjék önt.
Hogy megvédjék minden derék alattvalónkat.
Javaslom, hogy a félelmét váltsa bizalomra,
és aggályaival forduljon közvetlenül hozzánk.
Ha nem így tesz, azt sugallja, hogy nem orvosolhatjuk őket.
Hacsak nem ilyen kishitű.
Lady Danbury!
Távozhat.
Hamarosan küldetek önért.
Felség!
Lazítson!
Most az egyszer. A kedvemért. Megparancsolom.
Attól tartok,
a korona iránti esküdt elkötelezettségem felülírja a parancsát, felség.
Lehetetlen alak!
Na menjen!
Végre valaki, aki iszik is velem!
- Nem fogok. - Te is visszautasítasz?
- Igen. - Ez abszurd. Igyál!
Nem szabad.
Egy darabig.
Felség!
Túl nagy most a tét.
Sokak sorsa múlik vérvonalad fennmaradásán.
A vérvonalunkén.
Sarolta!
Te meg én.
És ők.
És ők?
Agatha!
Jöjjön csak be! Örülök, hogy látom.
Bár sétálni is lehetne, de ilyen időben...
Az időjárás nem lesi a kívánságainkat.
Jöjjön!
Üljön csak ide!
Ó, ezek! Ezek a születésnapi csákóim.
Úgy tudom, meséltem róluk.
Igen, mesélt. Az apja készítette őket önnek.
Minden születésnapjára.
- Igaz? - Igen.
Én Edmundnak készítettem őket.
És ott vannak, amiket az évek során a gyerekek kaptak.
- És mindet itt elöl tartja, kiállítva. - Nem mindig, de újabban...
Újabban azt hiszem, szentimentális vagyok.
Nézze, ezeket az apám készítette.
Olyan vidámak!
Hát nem?
Valóban azok.
Egy ideig még csodálom őket,
mielőtt elcsomagolom és elengedem mindet.
Elcsomagolja őket?
Nos, igen. Hiszen meglehetősen nagy gyűjtemény.
Azonban tele van emlékekkel.
Azokat pedig nem szeretném elengedni.
Violet!
Istenem, a tea! Lássunk hozzá!
Violet!
Szerintem elöl kellene hagynia a csákókat.
Nagyon bájosak.
Ahogy ön említette...
vidámak.
Igen.
Ne kövessen, Brimsley!
Egyedül is elboldogulok vele.
Ott meg ott.
György!
Ne zavarj az egekben!
György! Én vagyok az. A te Saroltád.
Híreim vannak, György. Nagyszerű hírek!
György?
György!
Oda...
Vagy oda. Esetleg oda?
Vagy oda...
Csak György. György gazda!
Gyere csak!
Bújj el velem az ég elől!
Sarolta!
- Nahát, szervusz! - Üdv, György!
Milyen csendes itt!
György!
Sikerrel jártunk.
A fiunk, Eduárd
nemrég megnősült, és a felesége gyermeket vár.
Eduárd apa lesz?
Igen.
A vérvonalad fennmarad.
A mi vérvonalunk.
A miénk.
Köszönöm.
Furcsa, hogy itt találkozunk.
Hát nem másztál át a falon.
Nem, György.
Nem másztam át a falon.
A feliratot fordította: Büki Gabriella