Kære ædle læser.
Som Føniks rejser sig af asken,
rejser vor dronning sig fra katastrofen.
En hær af passende damer er ankommet til Majestætens dør
i håb om forlovelser med monarkens sønner.
Kongelige bryllupper og børn må snart være i vente.
Men hvis forlydender fra de højere kredse står til troende,
udviser Hendes Majestæt ikke mange tegn på glæde.
Man spørger sig selv, om den forestående ægteskabelige lykke
har fremhævet Hendes Majestæts ensomhed.
Af og til tror jeg, dronningen må være Englands ensomste kvinde.
Mon hun savner det?
- Hvabehar? - Samhørighed.
Dronningen er naturligvis altid omgivet af sine hofdamer,
tjenere, hestepassere, vagter, men ingen mand.
Ingen herre.
- Tror du, hun savner det? - Hun har en mand.
Men i virkeligheden er hun lige så meget enke som du og jeg.
Tror du, dronningen søger...
Violet Bridgerton!
Spørger du, om dronningen har ligget med nogen?
Det kunne ikke falde mig ind.
Sikke noget at tænke. Koncentrer dig om arien.
- Deres Majestæt? - Er han død?
Det har jeg ikke hørt noget om,
så jeg formoder, Hans Majestæt er meget levende.
Og længe leve Hans Majestæt.
Find ud af det.
Jeg må have vished.
Naturligvis, Deres Majestæt.
Verdens døre åbner sig på dronningens befaling.
Alle i det britiske imperium føjer dronningen i hendes luner.
Vi ville gå i krig for at redde hende.
Men hvad betyder det?
Det, Hendes Majestæt har mest brug for, kan ikke erobres af nogen hær.
Ensomhed må endog dronninger selv kæmpe med.
Doktor!
BRIDGERTON: DRONNING CHARLOTTE
"Han skyder op og skæres ned som en blomst.
Han flygter som en skygge og forbliver aldrig på ét sted.
Midt i livet finder vi døden."
Lad os bede.
Fadervor, du som er i himlene!
Helliget vorde dig navn, komme dit rige,
ske din vilje som i himlen således også på jorden.
Amen.
Lady Danbury.
Kan jeg gøre noget?
Barnepigen sagde, at børnene straks faldt i søvn.
Det stemmer.
Deres Nåde, er De sulten? Fryser De?
De virker ikke særligt oprørte over deres fars død.
Det er ikke overraskende.
Lord Danbury var fremmed for dem.
Han så dem kun få gange om måneden.
Jeg kan vække Charlie og bede ham tænde op.
Og kokkepigen kan lave en kold anretning eller en tidlig morgenmad.
- Morgenmad? - Klokken er fire, Deres Nåde.
Det var jeg ikke klar over. Undskyld, Coral. Gå du bare i seng igen.
Jeg forlader Dem ikke.
Det er ikke underligt, De sørger. Han var Deres mand.
Måske te i stedet for...
Hvad er det?
Portvin. Den er rædsom. Men den er lord Danburys favorit.
Var.
Var hans favorit.
Deres Nåde.
Jeg var tre år, da mine forældre lovede mig bort.
Da man indgik en aftale. Tre år gammel.
Jeg blev opfostret til at være hans kone.
Jeg blev lært, min yndlingsfarve var guld, for det var hans yndlingsfarve.
Jeg blev lært, at mine livretter var hans livretter.
Jeg læste kun bøger, han syntes om.
Jeg spillede hans yndlingsmelodier.
Jeg drikker portvinen, fordi det er hans favorit,
og derfor må den være min. Jeg har ikke én gang...
Og selv om jeg ofte har drømt,
forestillet mig, håbet og planlagt...
...gjorde jeg mig intet begreb om, hvordan det ville være, når han var væk.
Forsvundet fra Jorden.
Jeg blev opfostret til ham, og nu er jeg...
...ny.
Jeg er splinterny.
Og det er sært at indånde luft, han ikke har udåndet.
Verden ændrer sig hele tiden.
- Få dem høstet. Giv dem til de fattige. - Straks, Deres Majestæt.
- Har han skrevet? - Desværre ikke.
- Enkeprinsessen... - Hvad vil hun?
Hun er her med lord Bute.
Jeg tager ikke imod besøg.
De har den kongelige livlæge med.
Jeg nægter på det bestemteste at se lægen.
- De er lang tid om det. - Meget lang tid. Jeg er omhyggelig.
Hun er med barn.
- Er det sket? - Er De sikker?
Uden tvivl.
Der er altid tvivl om en kvindes indre, men De er så sikker, som De kan være?
Ganske sikker.
Hendes Majestæt er langt henne. Det skrider fint frem.
Gudskelov.
- Kan vi meddele det? - Når man mærker liv. Hvornår sker det?
Inden månedens udgang formoder jeg.
Gratulerer, Deres Højhed.
De bør i lige så høj grad gratuleres, lord Bute.
Jeg får straks flyttet mine ting til Buckingham House.
- Hvabehar? - Du bærer tronarvingen.
Din sikkerhed er af yderste vigtighed. Jeg vil ikke lade dig alene et øjeblik.
Vi vil sammen afvente den kommende konges komme.
Brimsley. Vær nu rar.
Hvad er der?
- Det er bare... - Nå?
Du ved, jeg ikke...
Du ved, at min pligt... Jeg kan ikke...
Jeg ville gerne hjælpe dig på vej, men jeg har selv pligter.
Giv Hans Majestæt brevet.
Doktor!
Om på ryggen!
De ved, De ikke må forstyrre dr. Monros arbejde.
Jeg har et brev fra kongens hustru.
Kongelige breve skal afleveres personligt.
Deres Majestæt, der er brev.
Charlotte?
Nej. Du er ikke klar.
- Læg det ved de andre. - Har De...
Har De brug for hjælp?
Ved de andre.
- De har besøg nedenunder. - Jeg sørger. Send dem væk.
Ja, men det er lord og lady Smythe-Smith.
Er Smythe-Smiths her?
Med hertugen af Hastings og andre familier fra vores side.
De siger, de er bekymrede.
Nå?
Agatha. Kæreste.
Du har vores dybeste medfølelse over dit tab.
- Vi sørger. - Han var prægtig.
Storslået.
- Vi sørger virkelig. - Men?
- Der er et men, ikke sandt? - Der er i sandhed et men.
Vi må vide, hvad der sker nu.
- Hvad der sker nu? - Hvad har De hørt?
- Hvad bliver De? - Hvad bliver vi?
Undskyld, men jeg har ingen anelse om, hvad De taler om.
- De er et betroet medlem af hoffet. - De er dronningens yndling.
Slottet må have meddelt noget.
Om proceduren. Om hvad der nu sker.
Lord Danbury blev den første af os, som døde.
Den første betitlede på vores side.
Og De har en søn.
Spørger De, om min fireårige søn nu er lord Danbury?
Vi må vide, om arvefølgen på deres side også gælder for vores side.
Arver han titlen?
Jeg har ikke tænkt...
- Vi kan miste alt efter en generation. - Ja.
Det, De mister, mister vi.
De skaber præcedens.
Forbliver De lady Danbury, eller er De blot fru Danbury?
Hans tjenere og butleren ved det ikke. Måske havde lord Danbury ingen.
Min mand havde en advokat.
De mødtes flere gang angående ... ting. Jeg skal bare finde hans navn.
Vil det være så slemt at miste titlen?
Ja, Coral. De kom alle her for at få svar.
De stoler på mig. Vi har givet dem håb.
De har smagt noget sjældent. Lighed.
Danbury-ballet.
Det vil de ikke opgive uden kamp. Det vil efterlade ar.
Her er det.
Advokaten?
Advokaten klarer det. Jeg skriver til ham, og han kommer.
Tror De virkelig, en advokat vil møde en kvinde?
Jeg underskriver brevet "Danbury".
Vi må håbe, han tror, jeg er en mand med dårlige manerer.
- Noget nyt? - Nej, Deres Majestæt.
- Er De sikker på, han får brevene? - Jeg afleverer dem.
Er hun her stadig?
Er hun faldet ned ad en trappe eller blevet kvalt i en bid kød?
Jeg beklager at måtte melde, at hun er spillevende.
Det har varet længe.
Deres Majestæt?
Jeg mener, om De snart er færdig?
Jeg er ikke engang halvt færdig.
- Ramsay, så stor er jeg ikke. - Nej, Deres Majestæt, men...
...vi mangler kongen.
Det er et bryllupsportræt bestilt af Hans Majestæt.
Ja.
Hans Majestæt ... bestilte et bryllupsportræt.
Hans Majestæt er meget betænksom.
Min hud er for lys.
Gør min hud mørkere, som den er.
- Deres Majestæt... - Lad mig se.
Nej. Gør hendes hud lysere.
Bleg. Hans Majestæt ønsker, hun stråler.
Vil De se på, jeg sover, Brimsley?
Undskyld, Deres Majestæt.
- Vil du give mig brevet? - Der er intet brev.
- Jo. - Nej.
Jeg kan se det.
Der er et brev.
- Som jeg sagde. - Det er ikke til kongen.
Hun skriver til hertug Adolf.
Hvabehar? Dronningens bror i Tyskland?
Hvorfor?
Fordi hun skal have et land at rejse til og en mandlig beskytter.
Reynolds!
Jeg skal ikke sende det, vel?
- Spørger du mig om det? - Ja. Dette er...
Hun vil rejse.
Jeg kan glemme at sende det.
Skal jeg glemme det?
- Det afgør du selv. - Nej, det er vores...
Giv kongen besked.
Så vender han tilbage, og alt er godt.
Nå?
Skal jeg glemme at sende det?
Der er intet at stille op.
Send det.
Alt er i fare.
Og du har hemmeligheder.
- Ud at gå, Deres Nåde? Hvorhen? - Jeg vil bare gå.
Som en vagabond eller en digter? Det går ikke. Jeg må ledsage Dem.
Nej tak, Coral. Jeg vil være alene.
- Jeg skal nok holde afstand. - Alene.
Det er næppe de bedste sko til markvandring.
Lord Ledger.
Hvad laver De herude?
Det er min ejendom.
Jeg troede, det var min.
Der er Deres ejendom. Her er min ejendom.
Vi er naboer.
Færdes jeg ulovligt?
Jeg pudser ikke hundene på Dem.
De vandrer blot.
Vandrer?
Jeg troede, jeg gik.
Hvad er forskellen?
Ingen anelse.
Jeg gør det tit og kalder det at vandre, så det lyder pittoresk og ikke skørt.
Så kommer lady Ledger med færre ophævelser.
Nu vandrer jeg hver dag.
Og De?
Første gang.
Men jeg kalder det bare en gåtur.
Hvorfor?
Fordi jeg føler mig skør.
Deres tab gør mig ondt.
Jeg kunne ikke holde sengen længere, så her er jeg.
På Deres ejendom.
Om De går eller vandrer,
så får De det bedre.
Men De kommer ikke langt i dem.
Jeg tænkte mig ikke om.
De gør det bedre i morgen.
I morgen?
Vi mødes her i morgen.
Samme tid.
De vil have bedre sko på.
Vi kan vandre sammen.
Nå, der er I.
William, dette er prinsesse Adelaide.
- Mig en ære, Deres Kongelige Højhed. - Edward, prinsesse Victoria.
Mig en ære.
- I lige måde. - Goddag.
Mine sønner har glædet sig til at træffe Dem.
Udmærket. Vi sender bud igen inden længe.
Deres Majestæt.
Deres Kongelige Højheder.
Hvem var de?
Jeres forlovede.
Forlovede?
- De er fremmede. - Og hvad så?
De er adelige. De er rige.
De har forbindelser. De er perfekte.
Og i næste uge vil de være jeres koner.
- Næste uge? - Mor, det kan du ikke mene.
Har vi ingen indflydelse?
Indflydelse på vores eget liv?
I særdeleshed når du vil pådutte os aldeles fremmede.
Det er et mesterværk, ikke sandt?
Og meget stort.
I legemsstørrelse. Det er som at stå hos dem.
Ganske udfordrende.
Ja, ganske.
Violet, er alt, som det skal være?
Ja. Hvorfor spørger du?
Jeg vil påstå, jeg kender dig godt,
og på det seneste har du slet ikke været dig selv.
Jeg har det udmærket.
- Violet Bridgerton. - Ja, jeg er ikke mig selv. Min familie...
Anthony er på bryllupsrejse.
Gregory er blevet dobbelt så høj på en måned.
Eloise skændes med Penelope, og du ved, hvor nære venner de er.
Så hun tramper rundt i huset og ligner en tordensky.
Jeg kunne blive ved.
- Forstår du? - Violet.
- Agatha. - Vi er venner.
Der er intet, du ikke kan betro mig.
Jeg ved ikke, hvad du mener.
Det ved jeg heller ikke. Endnu.
Men jeg fornemmer, der er mere, og jeg venter på, du fortæller mig om det.
Det vil jeg ikke.
- Der er altså noget. - Jeg kan ikke.
Jo, du kan.
Jeg...
Det lader til, at min...
...have står i blomst.
- Det er vinter. Jorden er frossen. - Min mand og jeg havde en have.
En frodig have med mange forskellige blomster.
Og da han døde, døde haven.
Jeg brød mig slet ikke om haven.
Men helt uden varsel er haven begyndt at blomstre.
Haven?
Og nu ønsker den sig ting.
Sollys.
Luft.
Berøring.
Din have står i ... blomst.
Den blomstrer ukontrollabelt.
-Åh, Violet. - Jeg er ved at blive farlig, Agatha.
Givetvis.
Jeg havde nær bedt en tjener lægge sig ovenpå mig.
Viscountess Bridgerton.
- Violet. - Jeg må gå. Det var dejligt at se dig.
Jeg har tilbragt længere tid på udstillingen end planlagt.
Farvel.
Nå?
Ridestøvler.
Meget bedre.
Er det det hele?
Ja, stort set.
Det ene ben foran det andet igen og igen.
Der er lidt mere i det. Jeg kigger også.
- Jeg bemærker. - Hvad bemærker De?
Det, som er der.
De hvide harer.
Rådyrene med grålig vinterpels.
Blomstrende vintergækker.
De store stæreflokke. Det er der.
Men jeg ser også det, som ikke er der.
Jeg forstår ikke, hvad De mener.
De blomstrende rosenbuske,
de gule smørblomster og biernes summen.
Sommerens svalesang.
Når man har gået her længe nok, ser man alt på en gang.
Det, som er der og ikke er der, samtidig.
Det, som er forsvundet, er slet ikke forsvundet.
Men hestepærerne behøver man ikke at forestille sig. De er der altid.
- Deres Nåde. - Jeg trænger stadig til at være alene.
Naturligvis, men køkkenet. I går blev Deres middag ødelagt.
Jeg skal ikke have middag.
Hvilke af dem var nu stære?
Alene, Deres Nåde?
Alene, Coral.
Kan De se den?
Hvilket, lady Danbury?
Natuglen med en laurbærkvist i næbbet.
Det kan jeg ikke.
Lord Ledger dog.
Da den ikke er der, burde De se den særligt tydeligt.
Lærlingen overgår sin mester.
Godt.
I er her begge. Vi må drøfte blomster til brylluppet.
- Det er ikke nødvendigt. - Der bliver intet bryllup.
Du glemte noget forleden.
Vores ældste bror, George.
- Prinsen af Wales. - Englands prinsregent.
Magthaveren siden fars inhabilitet.
Manden, som ifølge Lov om Kongelige Ægteskaber
er den eneste, der kan godkende ægteskaber i kongehuset.
- Deriblandt vores. - Men han har ikke godkendt dem.
Og det vil han ikke.
Han er ganske pikeret over, at du ikke har rådspurgt ham.
I har ret.
- Har vi? - Jeg er gået for vidt.
Som prinsregent kan prinsen af Wales alene træffe beslutningen.
Han er fungerende regent og øverste myndighed.
Nemlig.
Vær sød at godkende ægteskaberne.
Jeg godkender dem.
- En god overfart, Deres Nåde? - Rædsom.
Deres Majestæt.
Hertug Adolf Friedrich 4. af Mecklenburg-Strelitz.
Hvor er ... hun?
Hun er vist sammen med sin modist.
Vent udenfor, Brimsley.
- Deres Majestæt. - Ret dig op. Du ser latterlig ud.
- Også godt at se dig. - Kunne du ikke komme hurtigere?
Mein Gott.
Du gør en glimrende dronning.
Jeg ville være kommet noget før, men det var en hård overfart.
Jeg kan ikke holde mad i mig.
Det har vi tilfælles.
Deres Majestæt.
- Hvilken glædelig nyhed! - Men jeg er ikke glad.
Jeg vil hjem, Adolf.
Hjem?
Sludder.
Sludder? Du skal tage mig med hjem. Nu. Og du kan ikke sige nej.
Du påstod at måtte føje Det Britiske Imperium. Nu er jeg dets dronning.
Du er oprevet.
Sig det én gang til, og du mister hovedet.
Charlotte.
I dig modnes Englands frugt,
og indtil den frugt er moden, er din krop blot et træ.
- Et træ i kronens frugthave, og når det... - Er jeg et træ?
Jeg mener bare, at barnet i dig ikke er dit.
- Min krop nærer det. - Og?
Du skulle prøve at nære det.
Din krop tilhører ikke dig.
At forlade kongeriget ville være landsforræderi.
Kongenapning.
- En mulig krigserklæring. - Jeg vil være hjemme.
Hos min familie. Hos dig.
Jeg er ikke din familie nu. Kong George er din familie.
Medmindre...
Er der noget galt, Charlotte?
- Nej da. - Han gør dig vel ikke ondt?
Alt er godt.
Hvilken lettelse.
Det havde været penibelt ... at opponere.
Hvorfor?
Adolf, hvorfor?
Jeg fik en glimrende kontrakt i stand om en alliance mellem os og dette land.
En alliance? Derfor giftede du mig bort til dem.
Den gavnede alle.
Faren lurede.
Alliancen betyder, at Mecklenburg-Strelitz står under Storbritanniens beskyttelse.
Vores skæbner hænger uløseligt sammen.
Så det er godt, du har det godt her.
Er det ikke ligegyldigt?
Min krop tilhører ham, ikke sandt?
Vi har nu tartariske fasaner.
Vil du se dem?
Det varede tre timer i går.
- Er der noget galt? - Nej, intet.
Så hold op med at hviske om det!
Igen!
Hvad er der?
Mine børn.
Min pige, Coral.
Hvad er der ikke?
Min familie.
Måske min titel og min ejendom.
Måske tilbagekalder kronen dem.
Min mulighed for fremtidig lykke.
Din mand?
Han hører ikke til blandt det, som mangler i mit liv.
Er det uhyrligt at sige det?
Nej.
Så ville vi begge være uhyrlige.
Hvad mener du?
Bare at...
...jeg forstår.
Mange enker vil nok sige det samme.
Og enkemænd, hvis de var så fri som du.
Mener du, jeg er fri?
Det regnede jeg med at blive.
Men nu, hvor han er død,
mærker jeg, hvor forstemmende det er at være en kvinde uden en mand.
Jeg er alene, men livet er udenfor rækkevidde.
Jeg har fødselsdag i næste uge, men hvad betyder det?
Blot endnu en dag i sorg.
Det eneste, som med sikkerhed venter, er sorg, broderi
og stilfærdig damete med andre enker.
For evigt.
Der er vandreture.
Jeg er der.
Er du?
Det var en hyggelig dag. Tak.
Ja, det var det.
- Tak. - Jeg må... Jeg har...
Farvel, Agatha.
- Coral, jeg er ikke sulten. - De har besøg af en herre.
En herre?
Han er advokat og søger den dame, som ikke underskriver sig med titel.
Det er desværre en sag uden fortilfælde.
Ikke for intet kaldte de det et eksperiment.
Og min mand er den første, som dør.
Problemet er, at titlen og ejendommen
helt specifikt blev givet til afdøde lord Danbury.
Må han hvile i fred. Ikke til Dem.
Normalt ville de gå videre til den næste lord Danbury.
Jeg har jo en søn.
Men der står ingen steder, om de nye adelstitler går videre.
De går formentlig tilbage til kronen.
Så jeg bliver lady Ingenting. Med kun min mands gamle hus og penge.
Åh nej.
Der er blot det...
Da Deres mand accepterede den nye ejendom,
brugte han en betydelig del af sin formue på at bekoste Deres nye livsstil.
Skræddere, klubkontingenter, heste, ekstra personale.
Min mand havde en af kontinentets største formuer.
Jeg frygter, Deres mand overdrev sin rigdom overfor Dem.
Han brugte en del på en livsstil, som var en lord værdig.
Så på grund af adelsrangen, som vi måske ikke kan beholde,
vil jeg stå tilbage som hvad?
Ludfattig?
Hjemløs?
Hvad skal jeg gøre?
Som alle forarmede enker. Søg hjælp hos en mandlig slægtning.
Eller gift Dem på ny.
Det er vel nok pænt af Dem at besøge Deres søster.
Efter mit bryllup så jeg knap nok min familie.
Charlotte,
du er heldig.
Hun er udmattet. Svangerskab. Jeg husker det vel.
Det er ikke let at bære en kommende konge.
Hvor er den nuværende konge?
- Slutter Hans Majestæt sig til os? - Hans Majestæt er optaget.
Charlotte har været ham en stor støtte.
Deres Majestæt?
Jeg skriver til ham.
Min ven.
Det sværeste er overstået.
Du har gjort din pligt. Du har undfanget en arving.
Nu er du fri.
Hvad min søn angår,
behøver du aldrig at se ham igen.
Ikke før vi skal bruge en arving mere.
Hvad skal jeg her?
Jeg tænkte, du ville se væggene.
- Se, skrubbet rene. Der er ingen spor af... - Væggen.
Og jeg ved, hvordan vi kan afskærme haven.
Hvis Hans Majestæt gerne vil
bade i måneskinnet uden tøj på, kan vi bygge en skærm.
Har jeg redet så langt for en haveskærm og en ren væg?
Nej. Der er også noget andet.
Hendes Majestæt.
Hun er bestemt ikke sig selv.
Jeg frygter, dronningen gør skade på sig selv.
Måske bør Hendes Majestæt se kongens læge igen, på grund af sit sind.
- Udelukket. Nej. - Hør nu...
Jeg sagde nej.
Du giver mig intet.
Du fortæller mig intet. Jeg beder om hjælp, og du nægter...
Jeg kan ikke hjælpe dig!
Jeg må tilbage.
Igen.
Igen!
Igen.
- Jeg er kongens lakaj. Jeg skal se kongen. - De ved, De ikke har adgang.
Jeg er kongens lakaj! Jeg skal se kongen!
Gå ind til Dem selv!
Hvad helvede gør De ved ham?
Behandler ham.
Igen.
Igen!
Stop dette vanvid!
Få ham ud herfra. Nu!
Igen.
Det var flot!
Tak, fordi du kom.
Jeg tænkte, du ville nyde udstillingen mere uden publikum.
Den er åbnet kun for os.
Agatha, jeg vil undskylde for min opførsel her i går.
Jeg håber, du vil tilgive mig og glemme det. Det var noget pjat.
Det var ikke pjat, og jeg vil ikke glemme det.
- Agatha. - Hvad ved vi om hinanden?
Hvad ved vi egentlig udover afstamning og enkestand?
Hvad ved det fine selskabs kvinder om ægte venskab?
Det hele er selskabskonversation, ægteskabsplaner og sladder.
Du åbnede dig selv og viste mig, hvem du er.
Det var modigt.
Vi mødre og tanter, overklassens førende damer
bestiller ikke andet end at lege ægteskabsmæglere
og tale om kurmageri, kærlighed og romantik.
Men aldrig for nogen, som er modne nok til at forstå, hvad de ting betyder.
Hvordan det er at undvære.
Hvordan det er at miste det.
Vi sladrer og fortæller historier,
men samtalen drejer sig aldrig om os kvinder.
Lady Whistledown skriver aldrig om vores hjerter.
Vi er ufortalte historier.
I går fortalte du mig en del af din historie.
Og jeg
siger dig tak.
Det...
Det var så lidt.
Kom. Herhen.
Jeg synes, du skal se et gammelt værk.
Et af mine favoritter.
Deres have står altid i blomst.
Selv nu? Er... Hans Majestæt er...
Hvad betyder galskab, når den sande kærlighed blomstrer?
De betragter ukrudtet som en del af processen.
Vi har alle haver, Violet.
Min have døde ikke med min mand.
Den var nemlig aldrig blevet plantet.
Jeg vidste ikke engang, jeg kunne have en have.
Den blomstrede ikke, før han var væk.
Og da den gjorde,
plejede jeg den. Intenst.
Jeg har aldrig så meget som én gang tænkt på en anden mand.
Men nu...
Det er i sin orden at ønske sig det.
Sig det.
Jeg ønsker at blive dyrket.
Jeg ønsker at blive dyrket så meget som muligt.
Skal vi genplante?
Nej.
Lad den dø.
Deres Majestæt.
De skal blive.
- Det ved jeg. - I England.
De skal blive i England.
De skal blive her.
- Det går ikke. - De vil få skylden.
De skal blive her.
Hvor er hun?
Hun er på St James' Palace i Hans Majestæts salon.
Så, du. Det er bare et halstørklæde.
Så tag det selv på.
Næh! Hvilken frækhed!
Dominic, vil du så holde op.
Det er en stor dag, og du skal opføre dig pænt.
Vær en god dreng, og hør efter din mor.
Hvornår skal vi hjem til barnepigen?
Jeg er ked af, du ikke kender mig. Jeg kendte heller ikke mine forældre godt.
Og det må være skræmmende at forlade barnepigen, men jeg er din mor.
Og din far er oppe hos englene.
Og nu er du familiens overhoved.
Familiens overhoved?
Ja.
Og familien har brug for, du gør din pligt.
Udmærket.
Det er på høje tid, Deres Højhed møder min søn.
Lord Danbury.
Dejligt at træffe Dem, Deres Højhed.
En fornøjelse at træffe Dem, lord...
Spørgsmålet om arvereglerne.
Langt fra afgjort.
Giver anledning til bekymring.
Forstår De konsekvenserne?
Sikken køn dreng.
Jeg håber, De snart kommer igen.
Hvem er den næste?
Pondicherrys nye guvernør.
- Gjorde jeg min pligt, mor? - Du viste dem, hvem du er.
Dominic Danbury. Søn af Herman Danbury.
Ja. Det er du.
Og du er lord Danbury.
Og du vil indtage den position, du har krav på.
Og fordi du er min søn.
Du er søn af Agatha Danbury,
født Soma,
af kpa-mende bo-stammens kongeslægt i Sierra Leone.
Du nedstammer fra krigere.
Vi vinder.
Glem aldrig det.
Hvor er den fin, far.
Men du må starte forfra.
Hvorfor det?
- Den er for stor til mit hoved. - Du har lige haft fødselsdag.
- Den er til en ven. - Du laver aldrig hatte til dine venner.
Nej, men denne ven er meget bedrøvet.
Men måske har du ret.
Måske er det forkert.
Nej. Dine hatte vækker glæde. Man skal ikke være bedrøvet på sin fødselsdag.
Må jeg hjælpe?
Denne her må jeg lave selv.
Sæt papirblomster på. Dem kan alle lide.
Hun lyser.
Hun gløder.
Jeg har aldrig set nogen så rig.
- Jeg rørte hendes kåbe. - Træk vejret. Sagde hun, hvad hun vil?
Hendes Majestæt skal ikke forklare sig.
Nej.
Ind til barnepigen.
Deres Majestæt.
Hvad skylder man æren?
Jeg kommer for at kondolere officielt.
Sorger. Bønner.
Meget venligt.
Deres Majestæt burde ligge ned. Hvile sig hjemme.
Hjemme.
Det sted er ikke et hjem.
Jeg har forladt det sted, og jeg vil aldrig...
...aldrig tilbage.
Hvor vil Deres Majestæt tage hen?
Jeg er jo ... kommet hertil.
- Hun agter at blive. - Hvilken ære.
Nej, ikke en ære. Frygtindgydende. Hun er med barn. Et kongeligt barn.
Hun indeholder Det Britiske Imperiums fremtid.
Jeg kan ikke påtage mig ansvaret. Der må ikke ske hende noget.
Og jeg ville huse en...
Englands dronning beder mig om at begå landsforræderi.
Du milde.
Hvad skal jeg gøre?
Send en tjener til Buckingham House. Nu.
Man berømmer de britiske rødkjolers dygtighed.
Men er deres statsoverhoveder ikke sikret imod slendrian?
Vores pligter varetages med omhu.
Den vigtigste er vel ikke at miste Deres dronning!
Jeg tjener Hendes Majestæt, ikke Dem!
Og dronningen er ikke væk.
Jeg er bekendt med Hendes Majestæts situation, og jeg kan håndtere den.
Hvis kværulantiske udlændinge vil blande sig udenom
og forstå vigtigheden af,
at dronning Charlottes forsvinden bliver håndteret diskret.
Jeg undskylder.
- En vogn straks. - Javel.
Jeg ved det.
Også jeg, mit barn, men...
Undskyld, Deres Majestæt.
Brimsley er her.
- Han er meget effen. - Deres bror er her også.
Jeg vil ikke se dem.
Deres Majestæt, jeg ved ikke, hvilke problemer De har udenfor.
Men de bliver ikke løst herinde.
De bliver ikke løst nogetsteds.
Vil De fortælle mig, hvad der er galt?
Meget gerne.
Men jeg kan ikke.
Jeg kan kun sige, at jeg er blevet ført bag lyset
og forrådt af alle i dette land bortset fra Dem.
De er min eneste ven.
Deres Majestæt,
vi er ikke venner.
Det kan vi blive.
Men lige nu er jeg blot Deres undersåt.
Jeg har ageret som Deres undersåt.
Jeg har ikke taget hensyn til Deres følelser.
Jeg har set Dem som en kongelig og ikke betænkt Deres menneskelighed.
Så hvis vi skal være venner, må vi starte forfra.
For jeg trænger også til en ven.
De vil blive min ven.
Jeg bliver Deres ven.
Jeg ønskede mig ikke dette liv.
Vi er kvinder.
Og mændene, som styrer vores skæbner, forstår ikke, at vi har ønsker,
vores egne drømme.
Hvis vi skal kunne leve, som vi ønsker,
må vi få dem til at forstå det.
Vores tapperhed,
vores viljestyrke vil bevise det for dem.
Tak Deres folk for gæstfriheden, lady Danbury.
Det skal jeg gøre.
Og lad mig takke Dem for Deres diskretion og venlighed.
Alt for Hendes Majestæt.
Mor.
Nej.
Kom ikke med næsvisheder eller påskud. Din lange barndom er forbi.
- Om en time er du en ægtemand. - Det ved jeg.
Men, mor...
...jeg er bange.
Bange for hvad?
At jeg ikke kan elske hende.
Kærlighed kan ikke fremkaldes med magi.
Med kemi.
Kun i skuespil.
Kærlighed er beslutsomhed.
Kærlighed er et valg, man træffer.
Man ægter en person og vælger at elske vedkommende.
Man tillader sig ikke andre muligheder.
For ægteskab er vanskeligt.
Fuldt af smerte.
Og livet for en kongelig...
...er ensomt.
Så man griber fat i en, og man holder fast.
Man elsker, og man elsker stærkt, for ellers...
...er man fortabt.
En dronning skal ikke føje sine luner, men tjene sit folk.
Utallige dronninger har magtet det, og det vil du også.
Med tiden vil du sætte pris på dine ædle pligter,
en naturlig følge af dit ædle sind.
Og de ungdommelige raptusser bliver blot pinlige minder.
Charlotte?
Brimsley.
- Hold Hendes Majestæts vogn tilbage. - Vi er just ankommet. Du kan ikke...
Hold vognen tilbage!
Hvor skal du nu hen?
Du solgte mig til at blive Englands dronning.
Jeg skal ud at være Englands dronning.
Ledger.
Deres Nåde.
- Hvad er det? - En fødselsdagshat.
Jeg laver dem.
Den er til dig.
Jeg var ikke sikker på datoen, men din fødselsdag skulle fejres.
Du må ikke være her.
Jeg er her ikke.
Du må ikke komme ind.
Jeg agter ikke at komme ind.
Du skal være stille.
Jeg siger ikke en lyd.
For jeg er her ikke.
Som du ser.
Og jeg kommer ikke indenfor.
Hvor er kongen?
Kongen tager desværre ikke imod.
Sludder.
- Før mig til ham. - Deres majestæt. Det er umuligt.
Det er muligt. Jeg vil se ham. Hvor er han?
Nej, det vil Deres Majestæt ikke.
De skal ikke fortælle mig, hvad jeg vil.
Før mig til ham. Ellers gennemsøger mine folk slottet.
Den vej, Deres Majestæt.
Slip ham fri!
Slip kongen fri!
Alle forlader lokalet. Nu.
George. Se, George, det er mig.
Eller Venus. Venus er her. George.
Til helvede med Venus. Jeg er Charlotte.
Jeg er Charlotte, og du skal være George igen. Prøv.
Kom tilbage til mig.
Vær nu sød at komme tilbage.
George, kom tilbage.
Kan du mærke det, George?
Det sparker.
Jeg er Charlotte. Det er vores barn.
Du skal være George igen, ellers er et ude med os.
Charlotte.
Deres Majestæt må forstå.
Mine metoder virker. Kongens forstand ligger mig stærkt på sinde.
Hans forstand bekymrer mig ikke. Jeg bekymrer mig om hans lykke, hans sjæl.
Lad ham være gal, hvis han har behov for det. De er færdig.
Før ham bort.
Dette er en fejl, som vil blive hans død.
Vær glad for, jeg ikke beordrer Deres død.
Kongen skal have mad, et varmt bad og tøj.
Mine ting skal pakkes. Vi flytter til Kew.
Vent.
Sådan?
Sådan.
Tekster af: Henriette Saffron