Kjære leser.
Som en fugl føniks som stiger opp av asken,
reiser vår dronning seg fra katastrofer.
En hærskare passende damer står ved døren til Hennes Majestet
og håper på forlovelser med monarkens sønner.
Kongelige bryllup og babyer følger sikkert like etter.
Men om man skal tro ryktene fra galleriet,
viser ikke Hennes Majestet særlig glede.
Kanskje utsikten til ekteskapslykke
har kastet lys på Hennes Majestets egen isolasjon.
Noen ganger tror jeg dronningen vår er Englands ensomste kvinne.
Tror du hun savner det?
- Unnskyld meg? - Selskap.
Dronningen har jo alltid sine hoffdamer,
samt tjenere, ryttere, vakter, men ingen mann.
Ingen ekte mann.
Tror du hun savner det?
Hun har en ektemann.
Men på en ekte måte
er hun like mye enke som oss.
Tror du dronningen av og til...
Violet Bridgerton!
Spør du om dronningen har vært til sengs?
Aldri.
Du bør ikke tenke slik. Følg heller med på arien.
- Deres Majestet? - Er han død?
Jeg har ikke hørt noe, Deres Majestet, så jeg tror Hans Majestet lever,
og lenge leve Hans Majestet.
Finn ut av det.
Jeg vil være sikker.
Selvsagt, Deres Majestet.
Verdens dører åpnes på dronningens kommando.
Alle menn og kvinner i det britiske imperiet
adlyder hennes nykker.
Vi ville gå i kamp for henne.
Men betyr det noe?
Det Hennes Majestet trenger mest,
kan ikke erobres av en hær.
Ensomhet er en kamp selv dronninger må kjempe alene.
Tortur!
FAMILIEN BRIDGERTON: DRONNING CHARLOTTE
"Han stiger opp og kuttes ned, som en blomst.
Han er flyktig som en skygge og blir aldri lenge.
Midt i livet er vi i døden."
La oss be.
Fader vår, du som er i himmelen,
la ditt navn holdes hellig.
La ditt rike komme.
La din vilje skje
på jorden som i himmelen.
Amen.
Lady Danbury.
Kan jeg gjøre noe?
Barnepiken sa at barna sovnet fort.
Det stemmer.
Er du sulten eller kald?
De virker ikke særlig lei seg over farens død.
Ingen overraskelse.
Lord Danbury var en fremmed for dem.
Han så dem bare noen ganger i måneden.
Jeg kan vekke Charlie og få ham til å tenne peisen.
Og kokken kan nok tilberede noe kaldt, eller tidlig frokost.
Frokost?
Klokken er fire om morgenen.
Det visste jeg ikke.
Beklager, Coral. Gå og legg deg.
Jeg går ikke fra deg.
Det er ikke overraskende at du sørger. Han var mannen din.
Kanskje litt te istedenfor...
Hva er det?
Portvin. Det er skrekkelig.
Men det er lord Danburys favoritt.
Var.
Var favoritten hans.
Frue.
Jeg var tre år da foreldrene mine lovte meg bort.
Da en avtale ble inngått. Tre år gammel.
Jeg ble oppdratt til å bli kona hans.
Jeg ble lært at min favorittfarge var gull, for hans favorittfarge var gull.
Jeg ble fortalt at favorittmaten min var favorittmaten hans.
Jeg leste bare bøkene han likte.
Og favorittsangene hans på pianoforte.
Jeg drikker denne portvinen fordi den er favoritten hans,
og derfor må den være min. Jeg har aldri...
Så mange ganger jeg drømte
og tenkte og håpet og planla...
Jeg tenkte aldri på hvordan det ville bli
når han faktisk var... borte.
Borte fra jorda.
Jeg ble oppdratt for ham, og nå er jeg...
...ny.
Jeg er helt ny.
Jeg vet ikke engang hvordan jeg kan puste luft han ikke puster ut.
Verden forandrer seg.
- Høst dem. Gi dem til de fattige. - Med en gang, Deres Majestet.
- Har han skrevet? - Dessverre, Deres Majestet.
- Enkeprinsessen... - Hva vil hun?
Hun kommer med lord Bute.
Jeg tar ikke imot besøk.
De har tatt med seg den kongelige livlegen.
Jeg nekter å se legen.
Du bruker lang tid.
Veldig lang tid.
Jeg er nøyaktig.
Hun er med barn.
- Det er gjort. - Er du sikker?
Det er ingen tvil.
En kvinnes innside kan være tvilsom, men du er så sikker som du kan være?
Helt sikker.
Faktisk er Hennes Majestet langt på vei. Og svært godt på vei.
Gudskjelov.
- Kan vi kunngjøre? - Ikke før den sparker.
Når blir det?
Før måneden er omme, forventer jeg.
Gratulerer, Deres Høyhet.
Gratulasjonene er like mye til deg, lord Bute.
Jeg skal få tingene mine flyttet til Buckingham House med en gang.
- Hva? - Du fører kongehuset videre.
Din helse er viktig.
Jeg lar deg ikke være alene.
Vi venter på den fremtidige kongens ankomst sammen.
Brimsley. Brimsley, vær så snill.
Hva?
- Bare at... - Ja?
Du vet jeg ikke kunne... Du vet min plikt. Jeg kan ikke...
Skulle gjerne hjulpet deg finne de rette ordene, men har plikter.
Gi brevet til Hans Majestet.
Doktor!
På ryggen!
Du vet du ikke skal plage dr. Monro når han jobber.
Jeg har brev til kongen fra hans kone.
Jeg må levere kongens post personlig.
Deres Majestet, jeg har et brev.
Charlotte?
Nei. Du er ikke klar.
Legg det med de andre.
Sir, går det...
Trenger De hjelp?
Med de andre.
Du har besøk nede.
Jeg sørger. Send dem vekk.
Ja, frue, men det er lord og lady Smythe-Smith.
Smythe-Smiths? Her?
Med hertugen av Hastings og flere andre familier fra vår side.
De sier de er bekymret.
Vel?
Agatha. Vennen.
Vi er knust for deg. For din sorg.
- Vi sørger. - Han var en stor mann.
En mester.
- Vi sørger. - Men.
Det er et "men", ikke sant?
Det er et "men".
Vi må vite det. Hva skjer nå?
Hva skjer nå?
- Hva har du hørt? - Hva skjer?
- Hva blir vi? - Tilgi meg. Det er bare...
Jeg aner ikke hva dere snakker om.
- Du er i det indre hoff. - Du er dronningens favoritt.
Kongehuset har vel sagt noe.
Om prosedyren. Hva som skjer nå.
Lord Danbury var den første av oss som døde.
Den første herren med tittel på vår side.
Og du har en sønn.
Dere spør meg om min fire år gamle sønn nå er lord Danbury?
Vi må vite
om arvereglene på deres side gjelder for vår side.
Arver han tittelen?
Jeg trodde aldri...
- Vi kan miste alt på en generasjon. - Ja.
Det du taper, taper vi.
Du satte presedens for alle.
Forblir du lady Danbury, eller er du bare... Mrs. Danbury?
Tjenerne vet ikke noe. Ikke butleren heller.
- Kanskje lord Danbury ikke hadde en. - Min mann hadde advokat.
De møttes mange ganger om ting. Jeg må bare finne navnet hans.
Ville det vært så ille å miste tittelen?
Ja, Coral.
Alle kom hit for å få svar.
Stoler på meg. Vi har gitt dem håp.
En sjelden smak. Likestilling.
Danbury-ballet.
De vil ikke miste det så lett.
Det blir arr.
Her er den.
Advokaten?
Advokaten tar seg av dette. Jeg skriver, så kommer han.
Tror du virkelig en advokat kommer til en kvinne?
Jeg signerer brevet "Danbury".
Jeg håper han tror jeg er en mann med dårlig etikette.
- Svar? - Dessverre, Deres Majestet.
- Du er sikker på at han får brevene. - Jeg leverer dem, Deres Majestet.
Er hun fortsatt her?
Hun har ikke falt ned trappen eller satt en kjøttbit i halsen?
Jeg må dessverre rapportere at hun er i live, Deres Majestet.
Det har tatt lang tid.
Deres Majestet?
Jeg mener, er du snart ferdig?
Jeg er redd jeg ikke er halvveis engang.
- Ramsey, jeg er ikke så stor. - Nei, Deres Majestet. Men...
Vi trenger kongen.
Det er et bryllupsportrett etter Hans Majestets ønske.
Ja.
Hans Majestet ba om et bryllupsportrett.
Hans Majestet er ganske omtenksom.
Huden min er for lys.
Mal huden min mørkere. Som den faktisk er.
Deres Majestet...
La meg se.
Nei. Mal huden lysere.
Blek.
Hans Majestet vil at hun skal skinne.
Skal du se på at jeg sover, Brimsley?
Beklager, Deres Majestet.
- Skal du gi meg brevet? - Det er ikke noe brev.
- Jo. - Nei.
- Jeg ser det i hånden din. - Det er et brev.
- Nemlig. - Et brev, men ikke til kongen.
Hun skriver til hertug Adolf.
Hva? Dronningens bror i Tyskland?
Hvorfor det?
Fordi hun ikke kan reise uten trygt land og en mannlig beskytter.
Åh.
Åh? Reynolds.
Jeg skal vel ikke sende det?
Spør du meg?
Ja, jeg spør deg. Dette er...
Hun vil dra.
Jeg kan la være å sende det.
Skal jeg la være å sende det?
Det er opp til deg.
Nei, vi kan...
Du kan si det til ham. Han kommer tilbake til henne. Alt blir løst.
Nå?
Skal jeg ikke sende det?
Ingenting kan gjøres.
Send det.
Alt er i fare.
Og du har hemmeligheter.
Skal du gå? Hvor?
Bare gå.
Som en landstryker eller poet?
Nei, ikke tale om. Jeg må følge deg.
- Nei, Coral. Takk. Jeg vil være alene. - Jeg kan holde avstand.
Alene.
Ikke de beste skoene til å gå på jordet.
Lord Ledger.
Hva gjør du her?
Dette er min eiendom.
Jeg trodde det var min.
Der er din eiendom. Her er min.
Vi grenser mot hverandre.
Er jeg på din eiendom?
Jeg setter ikke hundene på deg.
Du vandrer jo bare.
Vandrer?
Jeg trodde jeg gikk.
Hva er forskjellen?
Pokker om jeg vet.
Jeg gjør det ofte nok til å kalle det vandring.
Da høres det vakkert ut i stedet for sprøtt,
og lady Ledger bryr seg mindre.
Nå vandrer jeg hver dag.
Hva med deg?
Første gang.
Men jeg kaller min bare en gåtur.
Hvorfor det?
Fordi jeg føler meg gal.
Jeg kondolerer.
Jeg kan ikke ligge i sengen lenger. Så her er jeg.
På eiendommen din.
Ved å gå, eller vandre,
føler du deg bedre.
Men du får ikke gjort mye med de der.
Jeg tenkte ikke.
Ta på noen bedre i morgen.
I morgen?
Vi sees her i morgen. Samme tid.
Du må ha på bedre sko.
Vi kan vandre sammen.
Der er dere.
William. Dette er prinsesse Adelaide.
- Hyggelig, Deres Høyhet. - Edward, dette er prinsesse Victoria.
Hyggelig, Deres Høyhet.
- I like måte. - Hallo.
Mine sønner har ivret etter å møte dere.
Nu vel. Vi inviterer dere igjen snart.
- Deres Majestet. - Deres Kongelige Høyhet.
Hvem var de?
Deres forloveder.
Forloveder?
- De er fremmede. - Hva så?
De er adelsdamer. De er rike.
De har forbindelser. De er perfekte.
Og neste uke blir de deres koner.
- Sa du neste uke? - Mor, du kan ikke mene alvor.
Får ikke vi si noe?
Om våre egne liv?
Særlig når du foreslår å binde oss til fremmede.
Det er et mesterverk, ikke sant?
Og så stort.
Faktisk størrelse. Som om vi sto ved siden av dem.
Ganske vovet.
Ja, ganske.
Violet. Går det bra?
Selvsagt. Hvorfor spør du?
Jeg føler jeg kjenner deg godt,
og nå i det siste har du virket utenfor
på en uvanlig måte for deg.
Jeg har det helt fint.
- Violet Bridgerton. - Ja, jeg er utenfor. Familien min er...
Anthony er på bryllupsreise.
Gregory har vokst seg dobbelt så høy på en måned.
Eloise har en slags krangel med Penelope. Og du vet hvor nære de to er.
Hun tramper rundt i huset og ser ut som en tordensky.
Jeg kunne fortsette...
- Forstår du? - Violet.
- Agatha. - Vi er venner.
Det er ingenting du ikke kan dele med meg.
Jeg vet ikke hva du mener.
Jeg vet ikke hva jeg mener heller. Ennå.
Jeg aner bare at det er noe annet, og jeg venter på at du skal si det.
Jeg skal ikke det.
Så det er noe.
Jeg kan ikke.
Jo da.
Jeg...
Det... Min...
...have er i blomst.
Det er vinter. Bakken er frossen.
Min mann og jeg hadde en have.
En frodig have med mange ulike blomster.
Og da han døde, døde haven.
Jeg tenkte ikke engang på haven. Jeg ville ikke ha den.
Men i det siste, uten forvarsel,
har haven begynt å blomstre.
Haven?
Og jeg vet at den vil ha ting.
Sollys.
Luft.
Berøring.
Haven din... blomstrer.
Den blomstrer ut av kontroll.
Å, Violet.
Jeg blir farlig, Agatha.
Helt klart.
Jeg ba nesten en tjener legge seg på meg i dag.
Vikomtesse Bridgerton.
- Violet. - Jeg må gå.
- Fint å se deg. - Violet...
Jeg har vært på utstillingen mye lenger enn planlagt.
Far vel.
Vel?
Ridestøvler.
Mye bedre.
Er dette alt?
Ja, i grunnen.
Bare et bein foran det andre, igjen og igjen.
Det er ikke alt. Jeg ser meg rundt også.
- Jeg legger merke til ting. - Hva da?
Det som er der.
De hvite harene.
Rådyr i grå vinterpels.
Sneklokker som blomstrer.
Stær som bygger rede. Det er det som er der.
Men jeg ser like tydelig det som ikke er der.
Jeg forstår deg ikke.
Rosebuskene i full blomst,
de gule smørblomstene og bienes summing.
Sangen til svalene om sommeren.
Gå lenge nok i engene, så ser man alt på en gang.
Det som er der og ikke er der, sammen.
Det som er borte... er ikke borte.
Hestemøkka,
den ser man lett. Den er alltid der.
Frue.
Jeg må ha mer ensomhet, Coral.
Selvsagt, frue, men kjøkkenet. I går ble middagen din dårlig.
Si at jeg ikke trenger middag.
Hvilke er stær igjen?
Ensomhet, frue?
Ensomhet, Coral.
Ser du det?
Ser hva, lady Danbury?
Uglen med en laurbærkvist i nebbet.
Jeg kan ikke se den.
Men lord Ledger.
Siden den ikke er der, bør du virkelig se den.
Studenten overgår sin mester.
Bra.
Dere er her begge to.
Nå må vi diskutere blomstene til bryllupet.
Det er ikke nødvendig, mor, det blir ikke bryllup.
Du glemte noe forleden.
Vår eldste bror, Georg,
prinsen av Wales.
Prinsregent av England.
Han har vært overhode siden fars sykdom.
I henhold til parlamentets kongelige ekteskapslov,
er han eneste myndighet som kan godkjenne ekteskap i kongehuset.
Inkludert våre.
Han har ikke godkjent dem.
Og det vil han ikke.
Han er fornærmet over at du ikke konsulterte ham først.
Dere har rett.
- Har vi? - Jeg glemte det. Gikk over grensen.
Som prinsregent ligger saken i prinsen av Wales sine hender.
Han er fungerende monark og har all autoritet.
Helt riktig.
Georgie, vær snill gutt og godkjenn ekteskapene.
Jeg godkjenner dem.
En god reise, min herre?
Fryktelig.
Deres Majestet.
Hertug Adolf Fredrik IV av Mecklenburg-Strelitz.
Hvor er... hun?
Jeg tror hun er med sin syerske.
Vent utenfor, Brimsley.
- Deres Majestet. - Reis deg.
Du ser latterlig ut.
- Godt å se deg også, søster. - Kunne du ikke kommet før?
Mein Gott.
Du kler å være dronning.
Jeg ville kommet her før, men... båtreisen var vanskelig.
Jeg kan fortsatt ikke holde på maten.
Det har vi til felles.
Deres Majestet.
- Lykkelige omstendigheter! - Men jeg er ikke lykkelig.
Jeg vil hjem, Adolf.
Hjem?
Tøv.
Tøv? Du skal ta meg med hjem. Nå. Og du kan ikke nekte meg.
Da vi dro hit, kunne du ikke si nei til det britiske imperiet.
- Nå er jeg dronning. - Og opprørt.
Si det en gang til, så får jeg deg halshugget.
Charlotte.
Du har Englands frukt inni deg,
og til frukten er moden, er kroppen din bare et tre,
et tre i kongsgården, og når det...
Er jeg et tre?
Jeg mener bare å si at barnet i deg ikke er ditt.
- Det vokser i meg. - Hva så?
Hva så? Prøv du, da.
Din kropp er ikke din egen.
Å forlate kongeriket nå er forræderi.
Kong-napping.
- En krigshandling, kanskje. - Jeg vil bare hjem.
Med min egen familie. Med deg.
Jeg er ikke familien din nå. Kong Georg er familien din.
Med mindre...
Er det noe galt, Charlotte?
- Selvsagt ikke. - Han gjør deg ikke vondt?
Alt er bra.
Det er godt å høre.
Det ville vært vanskelig... å si noe.
Hvorfor det?
Adolf, hvorfor?
Jeg forhandlet en utmerket forlovelse.
Skapte en allianse mellom vår provins og her.
En allianse? Det var derfor du giftet meg med dem.
Det var bra for alle.
Løvene var ved porten.
Denne alliansen betyr
at Mecklenburg-Strelitz forsvares av Storbritannias makt.
Charlotte, våre skjebner er bundet sammen.
Derfor er det bra at det går bra her.
Men hva betyr vel det?
Min kropp er hans, ikke sant?
Vi har fasaner fra Tartaria her nå.
Vil du se dem?
Det var tre timer i går.
- Er det noe galt? - Ingenting, sir.
Så slutt å hviske!
Igjen!
Hva er der?
Barna mine.
Tjenestepiken min, Coral.
Hva er ikke der?
Familien min.
Kanskje tittelen og eiendommen.
Nå kan kongehuset ta dem tilbake.
Min fremtidige lykke.
Din mann?
Jeg vil ikke sette ham i kategorien ting livet mitt mangler.
- Er jeg et monster som sier det? - Nei.
Da ville vi begge vært monstre.
Hva mener du?
Bare at...
Jeg forstår.
Mange enker ville nok sagt det samme.
Også enkemenn, om de var frie som deg.
Tror du at jeg er fri?
Jeg trodde jeg ville bli det.
Men nå som han er død,
bærer jeg byrden
av å være kvinne uten å ha en mann.
Jeg er alene, men livet er utenfor rekkevidde.
Jeg har bursdag neste uke, men hva så?
Bare nok en dag til å sørge.
Alt jeg kan være sikker på,
er sorg, broderi
stille teselskap med andre enker for alltid.
Vandringer er der.
Jeg er der.
Er du?
Det har vært en fin dag. Takk.
Ja.
- Takk. - Jeg må... Jeg har...
Farvel, Agatha.
Coral, jeg er ikke sulten.
En herre er her for å se deg.
En herre?
Han sier han er advokaten
som ser etter damen som ikke signerer hele navnet.
Jeg er redd det ikke finnes noen presedens for en slik sak.
De kalte det ikke et eksperiment for ingenting.
Og min mann er den første som døde.
Problemet er tittelen og eiendommen,
som veldig spesifikt ble gitt den nu avdøde lord Danbury,
Gud være med ham, ikke deg.
Vanligvis går de til den neste lord Danbury.
Jeg har jo en sønn.
Men det ble ikke avklart om disse nye titlene arves.
Antageligvis går de tilbake til kongehuset.
Så er jeg lady Ingenting,
uten annet enn min manns gamle hus og penger.
Å nei.
Det er bare...
Da mannen din tok imot den nye eiendommen,
brukte han mye av sin formue
til å leve det nye livet deres.
Skreddere, klubbmedlemskap, hester, ekstra stab.
Min mann hadde en av kontinentets største formuer.
Jeg er redd din mann kan ha overdrevet sin rikdom.
Han har brukt mye penger på å leve et liv verdig en herre.
Så på grunn av denne tittelen, som vi kanskje ikke får beholde engang,
blir jeg... hva?
Blakk?
Hjemløs?
Hva skal jeg gjøre?
Det alle fattige enker gjør.
Støtte fra en snill mannlig slektning.
Eller gifte seg på nytt.
Det er så hyggelig av deg å besøke søsteren din.
Da jeg giftet meg, så jeg knapt familien min igjen.
Charlotte,
du er heldig.
Hun er utslitt. Innesperret.
Jeg husker det godt.
Å bære en fremtidig konge er ikke lett.
Hvor er den nåværende kongen?
Skal Hans Majestet spise med oss?
Hans Majestet har forretninger.
Charlotte har støttet ham.
Deres Majestet?
Jeg skriver brev til ham.
Kjære.
Den vanskelige delen er ferdig.
Du har gjort din plikt. Du har unnfanget en arving.
Nå er du fri.
Når det gjelder min sønn,
trenger du aldri se ham igjen om du ikke vil.
I hvert fall til vi trenger en arving til.
Så hvorfor er jeg her?
Jeg tenkte du kanskje ville se veggen.
Se, skrubbet ren.
- Ingen spor etter... - Veggen.
Jeg har laget en plan for å skjerme av haven.
Om Hans Majestet trenger tid til...
...å bade i måneskinn uten klær,
kan vi bygge en skjerm.
Red jeg hele veien hit for en haveskjerm og en ren vegg?
Nei. Det er noe mer.
Hennes Majestet...
Hun er i en tilstand jeg aldri har sett før.
Jeg er redd, Reynolds. Dronningen er på randen av stupet.
Jeg lurer på om Hennes Majestet bør se den mannen igjen,
kongens lege, for sitt eget sinn.
- Nei. - Reynolds, hør...
Jeg sa nei.
Du gir meg ikke noe.
Du sier ingenting. Ber jeg deg om hjelp, nekter du å se meg som en partner...
Jeg kan ikke hjelpe deg!
Jeg må tilbake.
Igjen.
Igjen!
Igjen.
Jeg er kongens mann. Jeg skal treffe kongen.
Du vet du ikke får komme hit.
Jeg er kongens mann! Jeg skal treffe kongen!
Gå tilbake til rommet!
Hva i helvete gjør dere med ham?
Behandler ham.
Igjen.
Igjen!
Stopp denne galskapen!
Få ham ut herfra! Med en gang.
Igjen.
Godt jobbet!
Takk for at du møtte meg.
Jeg tenkte du ville like å se utstillingen uten folkemengden.
De åpnet den bare for oss.
Agatha, jeg vil be om unnskyldning
for utbruddet mitt her i går.
Jeg håper du tilgir meg og glemmer hele saken.
Det var tøv.
Det var langt fra tøv, og jeg glemmer det ikke.
- Agatha. - Hva vet vi om hverandre?
Bortsett fra titler og enkestatus?
Hva vet noen av sosietetskvinnene om ekte vennskap?
Alt er sosialt prat, ekteskapsplaner og sladder.
Du var åpenhjertig og viste meg hvem du er.
Det var modig.
Vi mødre og tanter og sosietetsledere
bruker uendelig med tid på ekteskapsplaner,
frierier, romanser.
Men ingen er modne nok
til å forstå hva noe av det betyr.
Hvordan det er å ikke ha det.
Hvordan det er å miste det.
Vi er fulle av sladder og historier,
men som kvinner er vi aldri samtalens tema.
Lady Whistledown skriver aldri om våre hjerter.
Vi er de ufortalte historiene.
I går
fortalte du litt av din historie.
Og jeg... takker deg.
Bare...
Bare hyggelig.
Kom. Her.
Jeg vil at du skal se et gammelt verk.
Et av mine favoritter.
Deres have blomstrer alltid.
Selv nå? Det... Hans Majestet er...
Hva betyr galskap når sann kjærlighet blomstrer?
For dem er ugresset en del av prosessen.
Vi har alle haver, Violet.
Haven min døde ikke med mannen min,
for den ble aldri plantet.
Jeg visste ikke at jeg kunne ha have.
Den blomstret ikke før han var borte.
Og da den gjorde det,
pleide jeg den. Heftig.
Jeg har aldri
noensinne sett på en annen mann.
Men nå...
Det er greit å ønske det.
Si det.
Jeg vil dyrkes.
Jeg vil dyrkes så mye som mulig.
Skal vi plante på nytt?
Nei.
La det visne.
Deres Majestet.
De kan ikke dra.
- Det vet jeg. - England.
De kan ikke forlate England.
Du må bli her.
- Jeg kan ikke. - Du får skylden.
Du skal bli her.
Hvor er hun?
Hun er på St. James's Palace, Hans Majestets salong.
Kom, lille ramp. Bare et halstørkle.
Bruk det du, da.
Åh! Så uforskammet!
Dominic, slutt med det.
Dette er en viktig dag, og du må oppføre deg.
Vær snill og hør på moren din, Dominic.
Når skal vi tilbake til barnepiken?
Dominic, beklager at du ikke kjenner meg.
Jeg kjente ikke foreldrene mine heller.
Og jeg vet det er skummelt å forlate barnepiken slik,
men jeg er moren din.
Og faren din har dratt til englene.
Og nå er du mannen i huset.
Mannen i huset?
Ja.
Og familien trenger at du gjør din plikt.
Ok, da.
Jeg tenkte det var på tide, Deres Høyhet, at De møtte sønnen min.
Lord Danbury.
Hyggelig å møte Dem, Deres Høyhet.
En glede å møte deg, lord...
Spørsmålet om arv.
Langt fra avgjort.
Alt som er involvert i det.
Forstår De konsekvensene?
For en kjekk gutt.
Kom igjen snart, begge to.
Hvem er nestemann?
Pondicherrys nye guvernør.
Gjorde jeg min plikt, mor?
Du viste dem hvem du er.
Dominic Danbury. Sønn av Herman Danbury.
Ja.
Det er du.
Og du er lord Danbury.
Og du vil ta din rettmessige plass, for du har rett til det.
Og fordi du er min sønn.
Du er sønn av Agatha Danbury,
pikenavn Soma,
kongelig blod fra Kpa-Mende Bo-stammen i Sierra Leone.
Du kommer fra krigere.
Vi vinner.
Glem aldri det.
Så vakkert, pappa.
Men du må begynne på nytt.
- Hvorfor det, skatt? - Den er for stor for hodet mitt.
Bursdagen din har vært.
- Denne er til en venn. - Du lager da aldri hatter til venner.
Nei, men denne vennen er ganske trist.
Men kanskje du har rett.
Kan være feil for min venn.
Nei. Du må gi den.
Hattene dine sprer glede. Og ingen må være triste på bursdagen sin.
Kan jeg hjelpe?
Denne må jeg lage på egen hånd.
Ta på papirblomster. Alle elsker dem.
Hun skinner.
Hun gløder.
Jeg har aldri sett noen så rike.
- Jeg kom borti frakken hennes. - Pust.
Sa hun hvorfor hun er her?
Dronningen trenger ikke forklare noe.
Stemmer.
Ta ham med til barnepiken.
Deres Majestet.
Hva skyldes denne æren?
Jeg er her for å kondolere, selvfølgelig.
Sorg. Bønner.
Så snilt.
Deres Majestet burde hvile. Hjemme i sengen.
Hjemme.
Det stedet er ikke noe hjem.
Jeg har dratt derfra,
og jeg kommer aldri...
...til å dra tilbake.
Men hvor skal Deres Majestet dra?
Jeg har kommet hit.
Hun vil bli.
Bli? For en ære.
Nei, ikke en ære. Skremmende.
Hun er med barn. Kongelig barn.
Hun har fremtiden til det britiske imperiet inni seg.
Jeg kan ikke ta ansvar for henne. Hun må være perfekt.
Dessuten ville jeg...
Dronningen av England ber meg begå forræderi, Coral.
Men. Jeg...
Hva skal jeg gjøre?
Send en tjener til Buckingham House. Nå.
Man hører mye om hvor flinke de britiske rødjakkene er.
Hva så om statsoverhodene ikke beskyttes mot staben?
Våre plikter utføres nøye, sir.
Jeg ville tro at en av dem er å ikke miste dronningen!
Mine plikter er mot Hennes Majestet, ikke deg!
Og hun er ikke borte.
Jeg er kjent med Hennes Majestets omstendigheter,
og jeg håndterer dem.
Hvis kranglevorne utlendinger kunne holde seg unna meg,
og forstå hvor viktig det er at dronning Charlottes forsvinning
håndteres med diskresjon.
Jeg beklager.
En vogn, nå.
Ja, sir.
Jeg vet det.
Jeg også, baby, men...
Unnskyld meg, Deres Majestet.
Brimsley er her.
- Fordømt god i jobben. - Broren din er også her.
Jeg vil ikke se dem.
Deres Majestet, jeg vil ikke late som jeg kjenner problemene som venter deg.
Men jeg vet at de ikke blir løst her.
De blir ikke løst noe sted.
Har De lyst til å si hva som plager Dem?
Veldig.
Men jeg kan ikke.
Alt jeg kan si, er at jeg har blitt løyet til
og forrådt av alle i dette landet, bortsett fra deg.
Du er min eneste venn.
Deres Majestet,
jeg er ikke Deres venn.
Jeg vil være det.
Men for øyeblikket er jeg bare Deres undersått.
Og jeg har oppført meg som det.
Uten å tenke på... følelsene Deres.
Tenkt på Dem som kongehuset
istedenfor et menneske.
Så...
om vi skal være venner,
må vi begynne på nytt.
For jeg trenger også en venn.
Du skal være min venn.
Jeg vil være vennen Deres.
Dette er ikke livet jeg ønsket.
Vi er kvinner.
Og mennene som holder våre skjebner i sine hender, tenker knapt
at vi har egne ønsker og drømmer.
Hvis vi skal leve livet vi ønsker,
må vi få dem til å forstå.
Vårt mot.
Vår viljestyrke blir deres bevis.
Takk husstanden din for gjestfriheten, lady Danbury.
Ja, Deres Majestet.
Kan jeg også takke deg, lady Danbury, for din diskresjon og din nåde.
Alt for Hennes Majestet.
Mor.
Nei.
Stans uforskammethet og nøling.
Dine lange guttedager er forbi.
Om en time blir du ektemann.
Jeg vet det.
Men mor...
Jeg er redd.
Redd for hva?
For at jeg ikke kan elske henne.
Kjærlighet er ikke noe man kan eller ikke kan, basert på magi.
Litt kjemi.
Det er i skuespill.
Kjærlighet er besluttsomhet.
Kjærlighet er et valg man tar.
Man tar noen i ekteskap og velger å elske dem.
Du gir deg ikke noe annet valg.
For ekteskap er vanskelig.
Fullt av smerter.
Og livet til en kongelig... er ensomt.
Så du tar noen og holder fast.
Du elsker, og du elsker hardt, for hvis ikke...
...er du fortapt.
En dronnings fremste ansvar er ikke hennes nykker, men folket.
Talløse dronninger har hatt byrden før, det er ikke verre for deg.
Med tiden vil du bli glad i dine plikter,
en naturlig fortsettelse av din edle karakter.
Og disse ungdommelige nykkene blir bare pinlige minner.
Charlotte?
Brimsley.
Hold Hennes Majestets vogn.
Vi har nettopp kommet. Du kan ikke...
Hold vognen!
Hvor skal du nå?
Du solgte meg som dronning av England.
Jeg skal være dronningen av England.
Ledger.
Frue.
Hva er det?
En bursdagshatt.
Jeg lager dem.
Jeg lagde denne til deg.
Jeg vet ikke når bursdagen din er, men den må jo feires.
Du kan ikke være her.
Men jeg er ikke her.
Du kan ikke komme inn.
Jeg har ikke tenkt å komme inn.
Du må være stille.
Jeg skal ikke lage lyd.
For jeg er ikke her.
Som du ser.
Og jeg kommer ikke inn.
Hvor er kongen?
Beklager, men kongen kan ikke se Dem nå.
Tøv.
Før meg til ham.
Det er dessverre umulig.
Det er fullt mulig. Jeg vil treffe ham. Hvor er han?
Nei, Deres Majestet vil ikke det.
Ikke si hva jeg vil, doktor.
Før meg til ham, ellers får jeg mine menn til å lete over hele slottet.
Den veien, Deres Majestet.
Slipp ham løs.
Slipp kongen løs!
Alle ut. Nå.
Georg.
Se, Georg, det er meg.
Eller Venus. Venus er her. Georg.
Pokker ta Venus. Jeg er Charlotte.
Jeg er Charlotte, og du må være Georg igjen.
Du må prøve.
Kom tilbake til meg.
Vær så snill, Georg. Kom tilbake.
Georg, kom tilbake.
Føler du det, Georg?
Den sparker.
Jeg er Charlotte. Dette er barnet vårt.
Og du må være Georg igjen, ellers er ingen av oss noen.
Charlotte.
Deres Majestet må forstå.
Mine skremmende metoder er bevist.
Som Dem ønsker jeg at kongen blir frisk.
Jeg bryr meg ikke om frisk.
Jeg bryr meg om lykken og sjelen hans.
La ham være gal om det er det han trenger.
Du er ferdig.
Fjern ham.
Det er et feilgrep. En feilgrep som knuser ham!
Vær takknemlig for at jeg ikke knuser deg.
Kongen trenger mat, et varmt bad og klær.
Jeg trenger tingene mine. Vi flytter til Kew.
Vent.
Sånn?
Sånn.
Tekst: HC