III. GYÖRGY KIRÁLY ÉS SAROLTA KIRÁLYNÉ KORONÁZÁSA
Ön a cselédszobáknál? Sosem jön le ide.
- Na és ön? - Intézek valamit.
Önt követtem ide. Szolgálja a királyt, akit a királyné keres.
- Nem is beszélnek. - A koronázás napja van.
Mindegy, beszélnek-e, ma egységet mutatnak. Hol van?
Rögvest vele lesz. Elmélyült a tudományban a könyvtárban.
- Mi az? - Mi az?
Ha más is a nyergedbe pattan, nem érdekel.
De kellően rangos legyen!
Én nem...
Nem ezért...
Nincs másik lovas. Csak lejöttem a cselédszobákhoz.
Csak lejöttem a cselédszobákhoz. Menj!
Vár a királynéd.
A koronázás napja nagy nap neki is, az országnak is.
Az ott egy orvos?
Miért egy idegen orvos vizsgálja idelent?
- Miért nem a királyi orvos? - Brimsley!
Nem láttál semmit.
Vár a királyném.
Nem érdekel, mit mond anyám. Igenis nagy nap van.
Ülj nyugodtan!
A koronázás napja nagy nap!
Ön is mindig ezt mondja.
- „Violet, ez bizony nagy nap.” - Igen.
Anya szerint miért komédia?
Ülj nyugodtan, még félrefonom a hajad!
Anya szerint bejárták a világot, hogy találjanak valakit,
aki hajlandó a királyhoz menni.
Számos hölgy van itt Londonban is, aki hozzáment volna.
De anyám tegnap egyre csak azt hajtogatta a hölgyeknek a teán,
hogy a szerelmük azt jelenti, társadalmunk most már természetellenes.
Mitől lenne természetellenes?
A családon kívül nehogy másnak is felemlegesd anyád szavait!
Drágám, láttad őt az esküvőn.
Mind láttuk őt. Természetesen elfogadom.
Nem kérdőjelezhetem meg a palota döntését.
És igen, szolgálom majd őt az udvarban.
Ő a királynénk.
És ettől különleges.
De a többiek?
Mit keresnek az úri társaságban?
Tudtad, hogy már járhatnak a White'sba, mint a rendes úriemberek?
Tudom, pénzük az van, de a pénz még nem emeli őket... közénk.
Papa! A királytól kaptak címet is, igaz?
Igen, szépségem.
- És földet? - Igen, te kis okos. Miért kérded?
Anyám szerint nem közénk valók.
Nekünk is a király adott címet és földet.
Minden úri család a királytól kapta a rangját és a földjét.
- Az... Az nem ugyanaz. - De az.
És igenis úriemberek, anya!
Papa szerint úriember az, aki tanult, és jó családból való.
Lord Danbury Etonba járt a király apjával,
Lord Smythe-Smith és Lord Cummings meg Harrow-ba.
És Oxfordba is jártak a papával.
- Igaza van. Úgy volt. - Pontosan olyanok, mint mi.
Egyesek még jobbak is, hisz jó néhányan királyi származásúak,
és vagyonosabbak nálunk.
Violet Ledger, hallgass el azonnal!
Túlságosan is sokat gondolkodsz!
Mit tanít neked az a nevelőnő?
Nos, főként latint,
de taníthatna magas szintű matematikát is.
- Boldog koronázás napját, papa! - Boldog koronázás napját!
Kedves, drága olvasó!
A gyermek minden házasság hőn dédelgetett reménye,
de egy örökösre türelmetlenül váró uralkodónak
a gyermek több, mint puszta remény.
Számára a gyermek szükséglet.
Több színt! Az egész fa legyen sokkal színpompásabb!
Évek óta ezt hajtogatom. Elvégre ez egy ünnepi fa!
Őfelsége több színt óhajt!
Csodás ez a hagyomány, felség, amellyel megáldotta egész Angliát.
Nyilván, Brimsley.
Minden tettem igazi áldás. Szükségtelen...
Mit sivalkodtok?
Sophia elkészült a takaróval, és hajszálra olyan lett,
mint az eredeti Kew-ban!
A lelkem kitettem a babaházért.
Drágáim! A babaház feleségül vesz titeket?
Hímeznétek nekem egy trónörököst?
- Akkor csitt! - Anya!
Igen, tudom.
Kiöregedtetek. A méhetek biztos kiszáradt, hasznavehetetlen.
Vénlányok vagytok, hiába a noszogatás.
De próbálkozni azért lehet.
Nézzetek rám! Most is káprázatosan festek.
Adjatok magatokra!
Bármikor felbukkanhat itt egy férfi.
- Egy eltévedt vadász, vagy hasonló. - Anya!
- Hozzámehetnénk egy vadászhoz? - Nem!
Nem vagytok fejőlányok.
Mit mondtam?
Még több színt! Hisz karácsony van.
Sarolta királynénk és György királyunk csaknem minden leánya
már jó ideje a polcon porosodik.
Oly sok a vénlány! És oly kevés az idő!
Így az ajándékozás ezen időszakában
őfelségét biztosan felettébb gyötri a nélkülözés fájdalma.
SAROLTA KIRÁLYNÉ – EGY BRIDGERTON-TÖRTÉNET
Nem értem, miért ne mehetnék.
- Ez hölgyek teadélutánja. - Barátnők vagytok?
Úgy hiszem.
Mondd el, hogy megrendeznéd a szezon első bálját!
- Kérd a támogatását! - A szezon első bálja?
Itt? Nálunk?
Nem tehetem meg. A teadélután nem erre való.
Akkor talán el se menj! Maradj inkább itthon velem!
Nem, kedvesem.
Ezt mindenképp felvetem neki.
Jó.
Tehát a bizalmába fogadta önt.
- Igen. - És?
Most már nagyon boldogok a királlyal.
Néhány feszült nap után a mézesheteik mesésen teltek,
és a koronázás csak még közelebb hozta őket.
Isten óvja a királyt! Isten óvja a királynét!
Brimsley! Küldjön el mindenkit!
Máris!
Lesegítené ezt a fejemről, kérem?
Utálom őt!
Vérlázító alak.
Tenyérbemászóan kimért.
Színjáték az egész.
Ő pedig hazug, kétszínű fráter!
Nagyon boldogok.
És szóba került az örökös is?
Igen.
Ki kell bírnia!
Legalábbis ha feltett szándéka...
Teherbe esni.
Feltett szándékom! Csak ezen ügyködöm!
Ügyködünk. Hogy mielőbb áldott állapotba jussak.
- Mi az? - Páros nap van, ugyebár.
Néha ki lehet hagyni a páros napot.
Ez igaz.
- De nem ez volt a terv. - Nem.
És mielőbb teherbe esel, annál előbb vége ennek a színjátéknak.
Letudjuk a dolgunkat, és többé nem kell a képedet néznem.
Akkor jössz?
Igen, mert én is örülnék a lehetőségnek, hogy ne kelljen többé hallanom a hangod.
Nehéz dolog ez.
Tudom. Az aktus keserves tud lenni.
Az is.
Keserves.
Kész rémálom.
Annyira sajnálom!
Utálok benne mindent. Utálom a nevetséges képét.
A hangját is utálom. És gyűlölöm, ahogy szuszog!
Megtennéd, hogy nem szuszogsz így?
- És te elhallgatnál? - Beszélek, ha akarok.
Pontosan mi is a bajod?
Gyermetegen viselkedsz, mióta először itt ébredtem, és...
Összeszuszogtad a szobáimat!
Elmenjek?
Igen, méghozzá most!
Páros nap van.
Úgy van.
Fülledt napunk van ma.
Én is így érzem.
Megengedné, hogy a lakosztályában hűsöljek?
Elképzelhető.
Páros nap van.
Reynolds, menjen ki!
Szállj be!
Most, a mézeshetek után várják önt a galériák, operák, színházak.
Kedve szerint jótékonykodhat, felség.
Csodálatos! A szegény, beteg anyák ügyében tennék valamit.
Narancs!
Holnap az udvarhölgyeivel is találkozik.
Brimsley! Mostantól magam szedem a narancsom.
Felség...
Nevetséges, hogy más szedi a narancsomat.
Majd én leszedem magamnak.
- Vita nincs. - Igen, felség.
Na és a hivatalos események?
Bálok? Vacsorák? Milyen gyakran rendezhetek vendégséget?
A király tilt minden rendezvényt a palotában.
Gondolom, el is járhatunk vendégségbe.
- Én csak... - Nem jár vendégségbe.
A rangos családokkal...
A király nem vesz részt az úri körök eseményein.
Miért nem?
Tényleg nem tudom, felség. Ő egyszerűen ilyen.
- Ez mindig így volt? - Jó ideje.
De miért?
Nem tűnik szégyenlősnek társaságban. Nem is dadog.
Kifogástalan a modora.
Megnyerő a mosolya. Termetre magas és erős.
- Emellett jóképű is, az illata férfias. - Talán a doktorhoz van köze.
Doktor?
Milyen doktor?
Meglehet, tévedek. Sőt, félrebeszélek.
Nos... Hagyjon magunkra!
Brimsley, milyen doktor?
- Hallgatást ígértél. - Nem én.
- A szemeddel. - Mennyire beteg?
- Nem beteg. - Akkor minek a doktor?
A felesége. Tudnia kell.
De nincs mit tudni.
Gyengélkedsz?
Nem voltam elég jó? Úgy...
A minap egy doktor vizsgált az alagsorban.
A koronázás napján. Aznap meg kell vizsgálni a királyt.
- Mi az? - Megvizsgálhatnák a királynét is.
Csak azt lesik, terhes vagyok-e már. Én várnám az orvosok hadát.
Mégis téged vizsgálnak az alagsorban.
De fontos neked az alagsor!
- Mintha titkolóznál. - Ott van a vizsgáló.
- Ez minden? - Ez minden.
Rendben. Ha te ezt mondod, nekem ezt kell elhinnem.
- Sarolta! - Lefekszem.
Sűrű napom lesz az új udvarhölgyekkel.
Elvégre most már... hogy is fogalmaztál?
Rajtam áll a boldogsága e nagy nemzetnek.
Mutatja jeleit a gyermekáldásnak?
Várhatjuk, hogy hamarost gyermeket szül?
Nem láttam erre utaló jelet.
Tartsa rajta a szemét! Nagy a nyomás.
Lord Bute részéről?
Nem az ön dolga, honnan jön a nyomás.
Igen, Lord Bute részéről.
Kell egy gyermek.
A trónörököst ünnepelhetné a köznép.
A sikeres királyi frigy és a vérvonal fennmaradásának záloga.
Egy bébi megpecsételné a nagy kísérletet.
Nem vallhatunk kudarcot.
Talán egy bál előmozdítaná a nagy kísérletet.
Egy bál?
A férjemmel vállalnánk a szezonnyitó bált.
Észszerű, hogy őfelsége udvarhölgyeként házigazda legyek,
és az úri társaság egységét szemléltetné.
A szezon első bálja?
Önnél?
Nem, az elfogadhatatlan lenne.
Fenség,
tudom, hogy szeretne még teázni velem.
Kellemetlen lenne önnek,
ha későn tudná meg, hogy a királyné állapotos.
Talán tévedek?
Felvetem az ötletet Lord Bute-nak.
Mondta, mikorra hoz döntést a bálról?
Nem.
Nem volt túlzottan lelkes.
Nem lesz semmiféle bál. Meglátod.
Elhúzzák előttem a mézesmadzagot, de megfognom nem szabad.
Fikarcnyival sem vagy rosszabb náluk.
A mai tortúra különösen rémes volt, hölgyem?
Nem igazán.
Meg kellett írnom néhány levelet, így kapóra jött a kései óra.
Coral, előkészületeket kell tennünk.
Asszonyom?
Úgy döntöttem, mi rendezzük a szezonnyitó bált.
Hát ez...
- Auguszta hercegné beleegyezett? - Nem, még nem döntött az ügyben.
Ezért kell kiküldenem a meghívókat már azelőtt.
Lady Danbury!
Bridgerton vikomtesz!
Kedves önt itt látni.
Kedves? Talán. Váratlan? Kétségkívül.
Nos, gondolom, a váratlan találó szó.
Ma van a férjem születésnapja.
Vagyis volt. Lenne. Ma lett volna.
Ma lett volna Edmund születésnapja.
- Nagyon sajnálom. - Miért sajnálja?
Szerette a születésnapját.
Szeretett ünnepelni,
és én mindig készítettem neki...
papírcsákót.
Azt a fajta csákót, amit gyerekkoromban nekem készítettek.
Apám mindig készített születésnapi csákót,
de Edmund senkitől sem kapott ilyet, így csináltam neki én.
Mindig gyerekes ünneplést szerveztem,
ami boldoggá tette őt.
Mindig pompás, cifra csákót eszkábáltam,
és ő egész nap azokban parádézott.
Nevetségesen álltak rajta.
És annyit neve...
Nem kedvelem ezt a napot.
Mert már nincs kinek csákót készítenem.
Pedig ön igen szerencsés.
Szerencsés?
Igen.
Attól tartok, rosszul hallottam.
- Hogy én? Szerencsés volnék? - Talán nem kedveli e napot.
De higgye el!
Ön rendkívül szerencsés.
Danburyéknél lesz a szezon első bálja.
És én... mi is kaptunk rá meghívást.
Én is mehetek?
Miss Fernburst szerint mesés házuk van óriási kerttel.
Nem! Még nem vezettünk be a társaságba! De úgy se mehetnél.
Kizárt, hogy betegyük a lábunkat hozzájuk!
Épp elég, hogy az udvarban kell látnom.
Bravó!
Játssz még egyet!
A gyermek neve Mozart?
Honnan származik?
Őfelsége ízlésficamos?
Őfelségének kiváló füle van a zenéhez, nemde?
- Hát persze. - Őfelsége csodálatos.
Felség, hol bukkant rá a kis Mozartra?
Felség?
Megkaptam a meghívót a kis báljára.
Elragadó!
Sajnos nem érek rá.
Egyikünk sem. Ugye, hölgyeim?
- Szomorú. - Olyan kár!
Talán máskor.
- Ez nem páros nap. - Nem az.
Nagyon is páratlan.
Magányra vágyom.
Miről beszélsz?
Nem fogadsz vendéget. Nem jársz sehová.
- A mulatság tilos. - Leköt a tennivalóm.
A királyok nem ilyesmivel foglalják el magukat.
- Hogy telik a napod? - A földeken.
Nemigen értelek.
Mondtam, hogy szeretem a tudományt.
A mezőgazdaság is az. Gazdálkodni jó.
- Tehát György király György gazda? - Igen.
György gazda. György gazda vagyok.
Ez egy király és egy gazda keze.
Egy gazdakirályé.
Magadra hagylak.
Vannak a kertben gyógynövények?
Nincsenek, felség, csak zöldségek.
Engedte, hogy kiküldje a meghívókat!
Teljesen kézben tartom a helyzetet.
Valóban? Senki nem fog elmenni.
Az asszonyok Londonban pörölnek urukkal,
Lord Ledger nejével az élen.
- A parlament háborog! - A parlament?
Boldog a nej, nem fáj a fej. Ha boldogtalan,
a Lordok nekem nyafognak, és vedelnek.
Senki nem akar hazamenni. Az egész kormánygépezet leáll!
Talán Lady Danbury visszavonhatná a meghívásokat.
Erre nem kérhetem. Nem örülne neki.
Úgy hangzik, mintha most már Lady Danbury lenne fölényben.
Nem, erről szó sincs!
Csupán úgy érzem, nem tűnhetek pártoskodónak.
A nagy kísérlet érdekében a palotának ki kell tartania
a társadalom egyesítésére irányuló törekvése mellett.
Ha Lady Danbury bált rendez,
és ez az oldal nem vesz részt rajta, oda a palota minden erkölcsi tekintélye.
És a nagy kísérlet nagy kudarcba fullad.
- Katasztrófa lesz. - Nem lesz semmilyen katasztrófa!
Helyes! Utasítsa Lady Danburyt, hogy fújja le a bált!
Lady Agatha Danbury, felség.
Csak ebéd után gyűlünk össze.
Beszélni szeretnék önnel, felség, a bálról, amit rendezek.
Ön bált rendez? Ez elragadó!
Bár tudom, ön nem jönne el,
mert a király nem jár társaságba.
Hát nem különös? Tudja az okát?
Nem tudom.
A bál kapcsán...
Arra kérem, biztassa az udvarhölgyeket, hogy jöjjenek el.
- Nem hívta meg őket? - De igen.
- Akkor mi a baj? - Felség, nem jönnek el, ha...
Hát ott van!
Hát tényleg...
Tényleg kertészkedik.
- Hogyan, felség? - György.
A puszta kezével túrja a földet. Mi oka lehet erre?
- Vannak cselédeink. - Felség, ami a bált...
Azt hittem, füllent, de minden áldott nap kivonul a kertbe.
Ez felettébb különös.
Felség, kérem!
Mit művel?
- A hercegné megkért, fújjam le a bált. - Nem értem, mi közöm ehhez.
- Ha Auguszta hercegné... - Ön a királyné.
Mellékesnek tűnhet.
- De ha nem lenne királyné... - Az vagyok.
De ha nem lenne az, akkor egészen más lenne az élete.
Hát nem érti?
Ön közülünk az első.
Ajtót nyitott nekünk, és most újak vagyunk.
Hát nem lát bennünket? Nem látja, mit tehetne értünk?
Azt mondom, hálja el a házasságát.
Hogy igyekezzen megfoganni, hogy tartson ki.
És nem ok nélkül!
Csak az érdekli, hogy elnyerje egy férfi tetszését.
De ön nem holmi pipiskedő kisasszonyka.
Ön a királynénk!
Az országának szentelje a figyelmét!
A népének! A mi oldalunknak!
Hogy lehet, hogy nem érti, hogy a sorsunk az ön kezében van?
Túl magasak a palotája falai, felség!
- Magam szedtem le a narancsot. - Úgy van, felség.
Hol vannak a liget kertészei?
- Nincs rájuk szükség, felség. - Elküldte őket?
- Maga szedi a narancsát. - Nem szólt, hogy elmennek.
Azt mondta, ez nem vita tárgya.
Páros nap.
Odabent van, felség.
Jó éjszakát!
Holnapután újra látjuk egymást.
Tőled függ a boldogsága e nagy nemzetnek.
- Sarolta! - Nem! Épp azt mondom, hogy megértem.
Tőled függ a boldogsága e nagy nemzetnek.
Ez biztosan kimerítő és magányos sors.
Tömlöcben érezheted magad.
Nem csoda, hogy sokat időzöl a kertben.
A kertben közember lehetek.
- György gazda. - Ne szánj engem!
Sosem ismertem más életet.
Mindig így volt ez.
Műtárgy vagyok, nem ember.
Számomra ember vagy.
Velem valódi ember lehetsz.
Elég a páros és páratlan napokból!
Legyenek hétköznapjaink!
És hogy jutottál erre?
Magam szedtem a narancsomat.
György, nem várhatok semmit azok után, ahogyan viselkedtem,
és tudom, kerülöd a társaságot is, de valamit tennünk kell.
Mire gondolsz?
A palotánk falai túl magasak.
DANBURY-BÁL – A SZEZON ELSŐ BÁLJA
Asszonyom, most már öltözzön! Mindennel kész!
Pompás minden.
Milyen a kabátom? Nem jobb egy másik zsebkendő?
Tökéletesen festesz.
Miért nincs itt senki?
Senki sem jön, Agatha.
- Azt mondtad, eljönnek. - El fognak jönni!
Szerintem eljönnek. Talán eljönnek.
Lord és Lady Ledger.
- Agatha, csodás, hogy meghívott minket! - Nem hittem, hogy eljön!
Ugyan! A világért nem hagynánk ki.
Szabad?
Kihagyta volna,
de személyes üzenetet kapott őfelségétől, a királytól.
Hogy hagyhatná ki, ha a király is eljön?
Lángokban állna a feje.
Ez a társasági szezon fénypontja.
Pompás, Lady Danbury.
Kedvelem önt. Legyünk barátok!
Lord Danbury, mikor hívhatom meg egy vadászatra?
Ő királyi fensége, Auguszta hercegné.
Lord Danbury! Lady Danbury!
- Megtiszteltetés. - Fenség!
Miénk a megtiszteltetés.
Nem vegyülnek egymással.
Őfelsége III. György király és Sarolta királyné.
Lord és Lady Danbury!
- Köszönöm a meghívást! - Felség!
Szabad?
Elnézést, drágám!
Lord Danbury, felkérhetem egy táncra a kedves nejét?
Hogyne.
Olyan boldog!
Még sosem láttam ilyen... Nézz csak rá!
Köszönöm.
Nem kell megköszönnöd.
Egy csapat vagyunk.
Nem igaz?
Köszönöm. Jó éjt!
Hurrá!
Sikert arattunk!
Úgy ám! Sikert arattam!
Gyere, ünnepeljük meg!
Lenyűgöző voltál.
Ahogy te is.
Nem is tudom, érted-e igazán, mit tettél.
Egyetlen estével, egyetlen bállal előrébb vittük az országot,
több változást hoztunk, mint az elmúlt évszázad összesen.
Erről álmodni se mertem!
- Bármit megtehetsz. - Melletted biztosan.
Bármit.
Kell a hálóköntöse.
- A hálóban vagyok. - Kell a köntös.
Mert először keresünk némi harapnivalót,
aztán visszamegyünk az én hálómba.
És nem jöhetsz meztelenül.
György, légy óvatos!
Nem ejtelek el.
Uram!
Uram, talán végzett már?
Uram?
- Coral! - Elküldtem az emeleti inast vízért.
Nem kell már annyiszor fürdővíz.
Ugyan, úrnőm! Teljes személyzettel gyerekjáték.
Ma levendulaolajat is préselt az új cseléd.
Coral!
Nem kell már annyiszor fürdővíz.
Asszonyom?
Csak nem...
- Végeztünk? - Végeztünk!
Készen áll? Vagy előbb öltöztessem fel?
Jobb, ha utána öltözünk.
Jól van. Sok szerencsét!
Segítség!
Jaj, ne! Segítség!
Valami történt Lord Danburyvel.
Henry, hívd a doktort! Charlie! Ébreszd az inasát! Siess!
Asszonyom! Én most bemegyek.
Itt várjanak! Méltó körülményeket teremtek úrnőm számára,
aztán bejöhetnek segíteni.
Ó, asszonyom!
Itt hagyott!
A szerelmem nincs többé!
- Örülök, hogy látom. - Köszönöm a meghívást.
Kedves öntől, hogy mikor megírtam, egyéb elfoglaltság okán nem jöhetek,
szabaddá tette a héten minden délutánját.
És amikor ma megüzentem, hogy eltörött egy kocsikerék,
volt oly előzékeny, hogy elküldte a sajátját az inasaival.
- Beszélni akartam önnel. - Sejtettem.
- Csak hát meglepő volt. - Meglepő?
Önt látni a templomban.
Kétségkívül meglepő.
Egy szeretett férjére emlékező feleség.
Tudja, én miért voltam a templomban?
Ötletem sincs.
Az érsekkel beszéltem.
Árva lányok iskoláját tervezem támogatni Lord Danbury nevében.
- Ez nemes! - Nem éppen.
Felteszem, én is jótékonykodhatnék
a férjem tiszteletére gyászolás helyett. Köszönöm a tanácsát, Lady Danbury.
Az ég szerelmére!
Lord Danbury megvetette az árvákat.
Sajnálta a szegényektől az oktatást. És neki egy lány nem volt több...
mint tenyészállat.
Ön szeretett,
és szeretetből templomba jár,
vigaszt és kötődést keresve.
Önben Edmund tovább él.
Én gyűlöltem.
És én gyűlöletből iskolát támogatok, hogy bosszút és elégtételt vegyek.
Bennem Herman rothad.
Önnek csordultig a szíve.
Az enyém kong az ürességtől.
Szóval amikor szerencsésnek neveztem,
azért tettem, mert ön valóban az,
szerencsés.
Agatha!
Ne igyunk valami erősebbet a teánál?
De igen, Violet. Azt hiszem, jót tenne.
Igen.
- Brimsley! - Igen, felség.
Miért vénlányok a leányaim?
Én nem tudhatom, felség.
Gondolkozzon!
Eszembe se jutna...
Elképzelni se tudom.
Hiszen gyönyörű, csodálatos, kedves, jólelkű, kellemes ifjú teremtés mind.
Brimsley, ne dicsérje a lányaimat hízelgésből!
Csak ellenszenvet szít.
A kérdésre feleljen!
Miért maradtak pártában a lányaim?
A lányai... igen jó leányok.
Szeretik önt.
És a király...
Oly korán történt minden! Olyan fiatal volt!
Ha meghalt volna,
biztos megviseli a fájdalom, a gyász,
de végül összeforrt szívvel továbblép.
Ehelyett...
Mi az? Nyögje már ki, Brimsley!
Ne most kezdjen érzelgősködni!
Ma is az ő királynéja.
A pillanatba dermedve.
Örökké vár rá.
A lányai nem hagyhatták itt az idő tömlöcében.
Álljon oda, és hallgasson el!
Forduljon el! Ne nézzen rám!
Hogyne, felség.
A fára több arany kell.
Holnapra még több aranyat akarok.
György? Te vagy az?
György.
Gazdakirály. György gazda.
Merre vagy, Vénusz?
Ki kell jönnie. György gazda. Gazdakirály.
Gazda.
Gazda. Ez nem helyes.
György?
György, a gazda.
Én...
Én vagyok...
a kiválasztott. A kiválasztott!
Férfi. Gazda.
Tudom.
Felséges uram és úrnőm! Hadd...
György dolgozik.
- Vénusz. - Menjen vissza! Semmi baj.
Merre vagy, Vénusz?
György! Hideg van idekint.
És te mezítláb vagy.
Látlak!
Vénusz, angyalom!
Látlak már!
Mi történt? Mi folyik itt?
Csak állj őrt a kertkapunál!
Ürítsd ki a folyosót! Zárd be a cselédeket!
Tarts mindenkit távol!
Kérlek!
Rendben.
Látlak!
Vénusz!
Vénusz, angyalom, itt vagyok!
Itt vagyok!
Érezlek! Szólj hozzám!
Tudtam, hogy eljössz! Tudtam!
- Igen! Látni fognak! - Felség!
Tudom! Igen!
Felség! Gondoltam, talán felmelegedne.
A Vénusz az. Látja őt?
- Látom, felség. - Üdvözölje!
Üdv, Vénusz! Felség, vegye fel!
Hát üdv néked, Vénusz!
György!
György gazda!
A Vénusz az.
- Köszönj neki! - Nem.
Én vagyok Vénusz.
Én itt. Én vagyok Vénusz.
- Te vagy Vénusz? - Igen.
És Vénusz most bemegy a házba.
És te is velem jössz.
Jól van.
Azt hittem, fent vagy!
Igen, az égen voltam, de most bemegyek a házba.
A Buckingham-házba.
Tessék!
Gyere csak!
Vénusz odabent van.
Vénusz bent van.
Veled van.
Vénusz veled van.
A feliratot fordította: Büki Gabriella