‫- ההכתרה -‬
‫מה אתה עושה כאן? אסור לך לרדת הנה.‬
‫ולמה אתה כאן?‬ ‫-במסגרת תפקידי.‬
‫גם אני. אני פה משום שאתה פה.‬ ‫המלך בידיך, והיא מחפשת אותו.‬
‫חשבתי שהם לא מדברים.‬ ‫-היום הוא יום ההכתרה.‬
‫מדברים או לא, יש לשמור על חזית מאוחדת.‬ ‫אז איפה הוא?‬
‫המלך יצטרף אליה בקרוב.‬ ‫הוא בספרייה, עסוק בלימודי מדע.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫אתה מוזמן לתת למישהו אחר לעלות עליך.‬ ‫אל חשש, לא אכפת לי... בתנאי שהוא לא מתחתיך.‬
‫אני לא...‬
‫זה לא מה ש...‬
‫אף אחד אחר לא עולה עליי. פשוט ירדתי הנה.‬
‫פשוט ירדתי הנה. לך.‬
‫דאג למלכתך.‬
‫יום ההכתרה הוא יום גדול לה ולמדינה.‬
‫זה רופא?‬
‫למה רופא זר בודק אותו במרתף?‬
‫למה לא הרופא המלכותי?‬ ‫-ברימסלי...‬
‫לא ראית כלום.‬
‫אדאג למלכתי.‬
‫לא אכפת לי מה אימא אומרת.‬ ‫היום הוא יום גדול.‬
‫אל תזוזי.‬
‫יום ההכתרה הוא יום גדול.‬
‫כך את תמיד אומרת.‬
‫״ויולט, יום ההכתרה הוא יום גדול.״‬ ‫-כן...‬
‫אז למה אימא אמרה שזו פארסה?‬
‫שבי בשקט, אחרת הצמות יצאו עקומות.‬
‫אימא אמרה שהם נאלצו‬ ‫לנסוע עד לצד השני של העולם‬
‫כדי למצוא מישהי שתסכים להתחתן עם המלך.‬
‫ישנן גברות רבות, כאן בלונדון,‬ ‫שהיו מסכימות להתחתן עם המלך.‬
‫אבל אתמול, אימא לא הפסיקה‬ ‫לספר לכל האורחות בשעת התה‬
‫שאהבתם פירושה שכעת‬ ‫אנו חיים בחברה שאינה כדרך הטבע.‬
‫מה בחברה שלנו אינו כדרך הטבע?‬
‫אל תחזרי על דברי אימך‬ ‫באוזני אף אדם שאינו קרוב משפחה.‬
‫יקירתי, ראית אותה בחתונה.‬
‫כולנו ראינו אותה.‬
‫ודאי שאני מקבלת אותה.‬
‫מי אני שאמתח ביקורת על הארמון?‬
‫וכן, אשמש כאחת מנשות החצר שלה.‬
‫היא המלכה שלנו.‬
‫משום כך, היא מיוחדת.‬
‫אבל... כל האחרים?‬
‫מתערבבים בבון־טון?‬
‫ידעת שעכשיו מרשים לַגברים‬ ‫לבוא ל״וייט׳ס״, כמו ג׳נטלמנים רגילים?‬
‫אני יודעת שיש להם כסף,‬ ‫אבל אין פירושו של דבר שהם...‬
‫כמונו.‬
‫אבא,‬
‫המלך העניק להם תארים, לא?‬
‫כן, יפה שלי.‬
‫ואדמות?‬ ‫-כן, חכמה שלי.‬
‫למה את שואלת?‬ ‫-כי...‬
‫אימא אמרה שהם לא כמונו,‬
‫אבל המלך העניק למשפחה שלנו תואר ואדמות.‬
‫כל משפחות הבון־טון‬ ‫קיבלו את תאריהן ואדמותיהן מהמלך.‬
‫זה... זה שונה.‬ ‫-לא נכון.‬
‫ואימא, הם בעצמם ג׳נטלמנים.‬
‫אבא תמיד אומר שג׳נטלמן‬ ‫הוא גבר משכיל שבא ממשפחה טובה.‬
‫הלורד דנברי למד באיטון עם אביו של המלך,‬
‫והלורד סמיית׳־סמית׳ והלורד קאמינגס‬ ‫למדו בהארו, וכולם למדו באוקספורד עם אבא.‬
‫היא צודקת. כך היה.‬
‫אז הם בדיוק כמונו. לפעמים אף טובים מאיתנו,‬
‫בהתחשב בכך שכמה מהם‬
‫באים ממשפחות מלוכה בעצמם,‬ ‫ושהם עשירים מאיתנו.‬
‫ויולט לדג׳ר, חדלי לדבר מיד!‬
‫את חושבת יותר מדי!‬
‫מה מלמדת אותך האומנת?‬
‫לטינית, בעיקר.‬
‫אבל הייתי רוצה לבקש מתמטיקה מתקדמת.‬
‫יום הכתרה שמח, אבא.‬
‫יום הכתרה שמח, ויולט.‬
‫קורא יקר וחביב,‬
‫ילדים הם משאת הנפש הגדולה בכל נישואים,‬
‫אך למלכה שזקוקה ליורש עצר,‬
‫ילדים הם לא רק משאת נפש.‬
‫הם הכרח.‬
‫צבעוני יותר.‬ ‫העץ כולו צריך להיות צבעוני יותר.‬
‫כך אני אומרת כבר שנים. זה עץ חגיגי!‬
‫הוד מלכותה דורשת עוד צבע.‬
‫איזו מסורת נפלאה זו,‬
‫שכל אנגליה התברכה בה בזכותך, הוד מלכותך.‬
‫זה מובן מאליו, ברימסלי.‬
‫כל דבר שאני עושה הוא ברכה. אינך צריך...‬
‫מדוע אתן צווחות?‬
‫סופיה השלימה את כיסוי המיטה, ו...‬
‫הוא זהה לחלוטין לפריט האמיתי בקיו.‬
‫השקעתי במיוחד בבית הבובות.‬
‫יקירותיי,‬
‫בית בובות זה חתן?‬
‫לרקום לי יורש עצר אתן יכולות?‬
‫אז הס!‬
‫אימא...‬ ‫-כן, אני יודעת.‬
‫זקנתן.‬
‫רחמיכן ודאי צפודים וחסרי תועלת.‬
‫רווקות זקנות.‬
‫אניח לכן לנפשותיכן,‬
‫אך אתן יכולות לנסות.‬
‫הביטו בי.‬
‫אני פשוט מהממת.‬
‫התגנדרנה!‬
‫אולי איזה גבר ייקלע לארמון.‬
‫צייד תועה, למשל.‬
‫אימא!‬
‫נוכל להתחתן עם צייד תועה?‬ ‫-ודאי שלא.‬
‫אינכן חולבות ברפת.‬
‫מה אמרתי?‬
‫עוד צבע.‬
‫חג המולד היום!‬
‫רוב בנותיהם‬ ‫של המלכה שרלוט והמלך ג׳ורג׳ שלנו‬
‫מונחות משכבר הימים על המדף ומעלות אבק.‬
‫הרווקות מרובות והזמן קצר.‬
‫מן הסתם, בעונה זו של נתינה,‬
‫הוד מלכותה חשה ודאי בכאב הצורב‬ ‫של השתייכות לאלה שאין להם.‬
‫- ברידג׳רטון: סיפורה של המלכה שרלוט -‬
‫אבל מדוע לא אוכל להשתתף?‬
‫זו שעת תה לגברות.‬
‫אז התיידדתן?‬ ‫-אני מניחה.‬
‫אמרי לה שאת רוצה‬ ‫לארח את הנשף הראשון של העונה.‬
‫בקשי את תמיכתה.‬
‫הנשף הראשון של העונה?‬
‫כאן? אצלנו?‬
‫לא ולא. זה לא מתאים לשעת התה.‬
‫אולי לא תשתתפי. אולי תישארי בבית, איתי.‬
‫לא, יקירי.‬
‫אדבר איתה על כך.‬
‫יפה.‬
‫ובכן... היא מדברת איתך גלויות.‬
‫כן.‬ ‫-נו?‬
‫כעת היא והמלך מאושרים ביחד.‬
‫אחרי כמה ימים ראשונים מאולצים,‬ ‫היה להם ירח דבש נהדר,‬
‫וההכתרה רק קירבה ביניהם.‬
‫ינצור האל את המלך.‬
‫ינצור האל את המלכה.‬
‫ינצור האל את המלך. ינצור האל את המלכה.‬
‫ברימסלי,‬
‫פנה את הבית.‬ ‫-מיד.‬
‫תעזור לי להוריד את זה מהראש.‬
‫אני שונאת אותו. הוא מרתיח.‬
‫הוא כזה...‬
‫מנומס.‬
‫זה שקר.‬
‫הוא שקרן בן שקרן ש...‬
‫משקר.‬
‫מאושרים מאוד.‬
‫ושוחחת איתה לגבי יורש?‬
‫אכן.‬
‫נעבור גם את זה.‬
‫העיקר שתהיי נחושה...‬
‫להיכנס להיריון.‬
‫אני נחושה. זו משימתי היחידה.‬
‫משימתנו היחידה. שיהיה תינוק ברחמי.‬
‫מה העניין?‬ ‫-היום יום זוגי, כמובן.‬
‫טוב, לא חייבים לעשות את זה בכל יום זוגי.‬ ‫-לא?‬
‫סיכמנו. בימים זוגיים.‬ ‫-אכן.‬
‫ברגע שתיכנסי להיריון‬ ‫נוכל להפסיק את העמדת הפנים הזאת.‬
‫נמלא את חובתנו,‬
‫ואז לא אצטרך לראות עוד את פרצופך.‬
‫אתה בא?‬
‫כן,‬
‫כי אני קופץ על ההזדמנות‬ ‫לא לשמוע יותר את קולך.‬
‫זה קשה.‬
‫אני יודעת. האקט עצמו עלול להיות נורא.‬
‫אכן.‬
‫זה נורא.‬
‫זה סיוט.‬
‫צר לי מאוד.‬
‫אני שונאת בו הכול.‬ ‫אני שונאת את פרצופו המגוחך.‬
‫אני שונאת את קולו.‬ ‫אני שונאת את הנשימות שלו.‬
‫אתה מוכן לא לנשום בקול רם כל כך?‬
‫את מוכנה לא לדבר?‬ ‫-אדבר אם ארצה בכך.‬
‫מה הבעיה, בדיוק?‬
‫את מתנהגת כמו ילדה קטנה‬ ‫מאז הבוקר הראשון שלי כאן, והסברתי...‬
‫אתה נשמת בחדרי.‬
‫שאלך?‬
‫כן. לך עכשיו.‬
‫היום הוא יום זוגי.‬
‫אכן.‬
‫הרוחות אכן... התלהטו.‬
‫בדיוק כך חשבתי.‬
‫אפשר במקרה להתרענן קצת בחדרך מאוחר יותר?‬
‫אולי אסכים.‬
‫היום הוא יום זוגי.‬
‫ריינולדס, החוצה.‬
‫פשוט תיכנסי.‬
‫כעת, משתם ירח הדבש,‬
‫יש לנו גלריות, אופרות, הצגות בשבילך.‬
‫תוכלי גם לעסוק בפעילות צדקה לפי בחירתך.‬ ‫-נפלא.‬
‫ברצוני לפעול למען אימהות עניות בבתי חולים.‬
‫תפוז.‬
‫מחר תיפגשי גם עם נשות החצר שלך.‬
‫ברימסלי, מעכשיו אקטוף תפוזים בעצמי.‬ ‫-הוד מלכותך...‬
‫מגוחך לדרוש ממישהו‬ ‫שיקטוף את התפוז שלי במקומי.‬
‫אקטוף את התפוזים שלי בעצמי.‬
‫זה לא נתון לוויכוח.‬ ‫-כן, הוד מלכותך.‬
‫ומה לגבי אירועים רשמיים?‬
‫נשפים? סעודות?‬
‫כמה אירועים אערוך בארמון?‬
‫המלך לא מרשה לקיים‬ ‫אירועים חברתיים כלשהם בארמון.‬
‫טוב, אני מניחה שנוכל לבלות בחוץ.‬ ‫פשוט חשבתי...‬
‫הוא אינו מבלה.‬
‫ודאי שבקרב האצולה...‬
‫המלך לא משתתף באירועים‬ ‫חברתיים של הבון־טון, הוד מלכותך.‬
‫מדוע לא?‬
‫אני באמת לא יודע, הוד מלכותך. זוהי דרכו.‬
‫זו תמיד הייתה דרכו?‬ ‫-מזה זמן־מה, כן.‬
‫אבל למה?‬
‫הוא לא נראה ביישן ולא מגמגם.‬
‫התפקוד החברתי שלו משביע רצון.‬
‫יש לו חיוך נעים, הוא גבוה וחסון,‬
‫ונאה, ויש לו ריח גברי...‬
‫אולי זה קשור לרופא.‬
‫רופא?‬
‫איזה רופא?‬
‫ייתכן שטעיתי.‬
‫למעשה, כשלתי בלשוני.‬
‫הבט... הנח לנו.‬
‫ברימסלי, איזה רופא?‬
‫הסכמת לא לראות דבר!‬ ‫-לא הסכמתי!‬
‫עיניך הסכימו.‬ ‫-עד כמה הוא חולה?‬
‫הוא לא חולה.‬ ‫-אז למה הרופא?‬
‫היא אשתו. מגיע לה לדעת.‬
‫אין מה לדעת.‬
‫אינך בקו הבריאות?‬
‫זה לא היה לרמה שלך?‬
‫כי לדעתי זה היה...‬ ‫-נבדקת בידי רופא. במרתף.‬
‫זה היה יום ההכתרה.‬
‫יש לבדוק את הכתר ביום ההכתרה.‬
‫מה העניין?‬ ‫-למה לא בודקים גם את המלכה?‬
‫לכולם אכפת רק שאלד תינוק.‬
‫במקום שרופאים יכרכרו סביבי,‬
‫אתה הוא זה שנבדק בידי רופא במרתף.‬
‫חשובה לך העובדה שהיינו במרתף?‬
‫נראה כאילו צפנתם סוד.‬ ‫-חדרו נמצא במרתף.‬
‫זה הכול?‬ ‫-זה הכול.‬
‫בסדר. אם זו טענתך, לא נותר לי אלא להאמין.‬
‫שרלוט...‬ ‫-אני הולכת לישון.‬
‫יש לי יום עמוס מחר. אפגש עם נשות החצר שלי.‬
‫אחרי הכול, כיום אני... איך נאמר?‬
‫״נועדתי להביא אושר‬ ‫או אומללות לאומה גדולה.״‬
‫יש סימן כלשהו שמעיד על כך שהיא הרה?‬
‫נראה שהיא תלד תינוק בקרוב?‬
‫לא הבחנתי בסימנים כלשהם.‬
‫התמקדי בכך. ישנו לחץ.‬
‫מצד הלורד ביוט?‬
‫לא עניינך מניין בא הלחץ.‬
‫כן, הלורד ביוט.‬
‫אנו זקוקים לתינוק.‬
‫תינוק מלכותי הוא סיבה למסיבה‬ ‫בקרב פשוטי העם.‬
‫הוא מסמן לכולם‬ ‫שקיימת אהבה, ושהשושלת תימשך.‬
‫תינוק ישלים את הניסוי הגדול.‬
‫אסור שניכשל.‬
‫אולי נשף יסייע לניסוי הגדול.‬
‫נשף?‬
‫לורד דנברי ואני רוצים‬ ‫לערוך את הנשף הראשון של העונה.‬
‫הגיוני שאני אהיה המארחת,‬ ‫בתור אחת מנשות חצר המלכה,‬
‫וזה יהיה מפגן אחדות של הבון־טון.‬
‫הנשף הראשון של העונה?‬
‫איתך?‬
‫לא, זה לא מקובל.‬
‫הוד מעלתך,‬
‫אני יודעת שאת רוצה שנמשיך להיפגש בשעת התה.‬
‫חבל שתהיי האחרונה‬ ‫שתשמע על הריונה של המלכה.‬
‫הלא כן?‬
‫אתייעץ עם הלורד ביוט.‬
‫היא אמרה מתי תקבלי תשובה בעניין הנשף?‬
‫לא.‬
‫היא לא הייתה נלהבת.‬
‫לא יהיה שום נשף. בדוק.‬
‫הם מנופפים באושר מול פרצופי,‬ ‫אך לא נותנים לי לאחוז בו.‬
‫אתה טוב בדיוק כמוהם.‬
‫זה היה סבב איום במיוחד, גבירתי?‬
‫לא באמת.‬
‫ניצלתי את הזמן לתכנון מכתב שברצוני לכתוב.‬
‫קורל, עלינו להתכונן.‬
‫גבירתי?‬
‫החלטתי שנארח את הנשף הראשון של העונה.‬
‫זה...‬
‫הנסיכה אוגוסטה נתנה את רשותה?‬
‫לא. היא עוד לא החליטה.‬
‫ולכן עליי לשלוח הזמנות לפני שהיא תעשה זאת.‬
‫ליידי דנברי.‬
‫הוויקונטסה ברידג׳רטון.‬
‫כמה נפלא לראות אותך פה.‬
‫נפלא? ייתכן.‬
‫בלתי צפוי? בהחלט.‬
‫אני מניחה ש״בלתי צפוי״ זה תיאור מדויק.‬
‫היום הוא יום הולדתו של בעלי.‬
‫היה. צריך היה להיות.‬
‫יום הולדתו של אדמונד חל היום.‬
‫מצטערת.‬ ‫-על מה את מצטערת?‬
‫הוא אהב את יום הולדתו.‬
‫הוא אהב לחגוג.‬
‫והייתי מכינה לו כובעים...‬
‫מנייר.‬
‫כמו הכובעים שהכינו לי כשהייתי קטנה.‬
‫אבי נהג להכין לי כובעים ביום הולדתי,‬
‫ואף אחד לא הכין לו כאלה, אז אני הכנתי לו.‬
‫חגגתי לו כמו שחוגגים לילד, ו...‬
‫זה שימח אותו מאוד.‬
‫הייתי בונה לו כובעים מורכבים ונהדרים,‬
‫והוא נהג לחבוש אותם לאורך כל היום.‬
‫הוא נראה מגוחך בהם.‬
‫הוא היה צוחק...‬
‫אני לא אוהבת את היום הזה.‬
‫הוא מזכיר לי שאין שום כובעים להכין.‬
‫יש לך מזל גדול.‬
‫מזל?‬
‫כן.‬
‫אולי לא שמעתי טוב.‬
‫יש לי מזל?‬ ‫-את אולי לא אוהבת את היום הזה,‬
‫אבל תאמיני לי,‬
‫יש לך מזל גדול.‬
‫משפחת דנברי תערוך את הנשף הראשון של העונה!‬
‫הזמינו אותי... אותנו.‬
‫תרשי לי להשתתף? מיס פרנברסט אומרת‬ ‫שיש להם בית מפואר עם גנים אינסופיים.‬
‫לא! עוד לא יצאת לחברה.‬
‫וגם כשתצאי לחברה לא תוכלי.‬
‫לא נלך לבית שלהם משום סיבה.‬
‫מספיק שאני נאלצת לראות אותה בחצר המלכה!‬
‫בראבו.‬
‫נגן עוד.‬
‫ילד בשם מוצרט?‬
‫מאיפה הוא?‬
‫אין לה שום טעם?‬
‫להוד מלכותה יש אוזן מוסיקלית נפלאה,‬ ‫הלא כן?‬
‫בוודאי.‬ ‫-הוד מלכותה נפלאה.‬
‫הוד מלכותך, איפה גילית את המוצרט הזה?‬
‫הוד מלכותך?‬
‫קיבלתי הזמנה לנשף הקטן שלכם.‬
‫מקסים.‬
‫חבל שלא אוכל לבוא.‬
‫כולנו מצטערות, נכון?‬
‫מאוד.‬ ‫-כמה חבל.‬
‫אולי בפעם אחרת.‬
‫היום לא יום זוגי.‬ ‫-לא.‬
‫היום אי־זוגי בהחלט.‬
‫אני זקוק לפרטיות.‬
‫מה הסיפור שלך?‬
‫אתה מסרב לשבת על הכס. אינך יוצא.‬
‫נאמר לי שאסור להביא שעשועים...‬ ‫-יש לי עיסוקים.‬
‫עיסוקיך אינם דומים‬ ‫לעיסוקיו של אף מלך שהכרתי.‬
‫במה אתה מבלה את ימיך?‬ ‫-בגינון.‬
‫לא הבנתי.‬
‫אמרתי לך שאני חובב מדעים.‬
‫אחד המדעים הוא חקלאות. אני חובב גינון.‬
‫אז המלך ג׳ורג׳ הוא האיכר ג׳ורג׳.‬ ‫-כן.‬
‫האיכר ג׳ורג׳. אני האיכר ג׳ורג׳.‬
‫אלה ידיים של מלך ושל איכר.‬
‫מלך איכר.‬
‫אלך.‬
‫יש עשבי מרפא בגינה?‬
‫לא, הוד מעלתך. רק ירקות.‬
‫הרשית לה לשלוח הזמנות?‬
‫אני שולטת במצב.‬
‫האמנם? הבון־טון לא יבוא.‬
‫רעיות בכל רחבי לונדון צועקות על בעליהן,‬
‫ואשתו של הלורד לדג׳ר בראשן.‬
‫הפרלמנט כמרקחה!‬
‫הפרלמנט?‬ ‫-כשטוב לאישה, טוב בבית.‬
‫כשלא טוב לאישה,‬ ‫אני מוקף בלורדים שתויים ומתלוננים!‬
‫אף אחד לא רוצה לחזור הביתה.‬ ‫הממשלה חדלה מלתפקד.‬
‫אולי הליידי דנברי תמשוך בחזרה את ההזמנות?‬
‫לא אבקש זאת ממנה. זה לא ימצא חן בעיניה.‬
‫נשמע שידה של הליידי דנברי על העליונה.‬
‫לא, ודאי שלא.‬
‫אני פשוט לא רוצה שייראה כאילו בחרתי צד.‬
‫למען הניסוי הגדול,‬
‫הארמון חייב לדבוק במשימתו לאחד את החברה.‬
‫אם הליידי דנברי תערוך נשף,‬
‫והצד הזה לא ישתתף בו,‬
‫הארמון יאבד כל סמכות מוסרית,‬
‫והניסוי הגדול יקרוס.‬
‫אסון.‬ ‫-לא יהיה שום אסון.‬
‫יפה. אמרי לליידי דנברי לבטל את הנשף.‬
‫ליידי אגתה דנברי, הוד מלכותך.‬
‫ניפגש רק אחרי ארוחת הצהריים.‬
‫רציתי לדבר איתך, הוד מלכותך,‬ ‫על הנשף שאני עורכת.‬
‫את עורכת נשף? איזה יופי.‬
‫אני יודעת שלא תבואי,‬ ‫מפני שהמלך אינו נענה להזמנות חברתיות.‬
‫זה מוזר, לא? את יודעת למה?‬
‫אינני יודעת.‬
‫הנשף...‬
‫רציתי לבקש שתעודדי‬ ‫את נשות החצר האחרות להשתתף.‬
‫לא הזמנת אותן?‬ ‫-הזמנתי.‬
‫אז מה הבעיה?‬ ‫-הוד מלכותך, הן לא יבואו...‬
‫הנה הוא!‬
‫הוא באמת...‬
‫הוא באמת עוסק בגינון!‬
‫הוד מלכותך?‬ ‫-ג׳ורג׳.‬
‫הוא עוסק בגינון במו ידיו. למה?‬
‫יש משרתים. יש לנו משרתים.‬ ‫-הוד מלכותך, לגבי הנשף...‬
‫חשבתי שאולי זו תחבולה,‬
‫אבל הוא הולך בכל יום לגינה. מוזר מאוד.‬
‫הוד מלכותך, אנא!‬
‫מה את עושה?‬
‫הנסיכה אוגוסטה ביקשה שאבטל את הנשף.‬
‫איני מבינה מה זה קשור אליי.‬
‫אם הנסיכה אוגוסטה...‬ ‫-את המלכה.‬
‫ונראה שזה למטה מכבודך, ולולא היית המלכה...‬ ‫-אך אני המלכה.‬
‫אך לולא היית, חייך כאן היו שונים מאוד.‬
‫אינך מבינה?‬
‫את הראשונה מסוגך.‬
‫זה פותח דלתות, ואנו חדשים.‬
‫אינך רואה אותנו?‬
‫את מה שנועדת לעשות למעננו?‬
‫אני אומרת לך לממש,‬
‫אני אומרת לך להיכנס להיריון,‬ ‫אני אומרת לך להתמיד...‬
‫מסיבה מסוימת.‬
‫מעסיק אותך כל כך אם איזה גבר מחבב אותך...‬
‫את לא איזו נערה מתחנחנת.‬
‫את המלכה שלנו.‬
‫עלייך לחשוב על המדינה שלך.‬
‫האנשים שלך. הצד שלנו.‬
‫מדוע אינך מבינה שגורלנו בידייך?‬
‫חומות הארמון שלך גבוהות מדי, הוד מלכותך.‬
‫קטפתי תפוז בעצמי.‬
‫אכן, הוד מלכותך.‬
‫היכן משרתי החממה?‬ ‫-אין בהם צורך, הוד מלכותך.‬
‫פיטרת אותם?‬
‫החלטת לקטוף תפוזים בעצמך.‬ ‫-לא אמרת לי שהם יפוטרו.‬
‫לא הסכמת לדיון בנושא, הוד מלכותך.‬
‫יום זוגי.‬
‫הוא בפנים, הוד מלכותך.‬
‫לילה טוב.‬
‫ניפגש שוב מחרתיים.‬
‫נועדת להביא אושר או אומללות לאומה גדולה.‬ ‫-שרלוט...‬
‫לא, אני אומרת שאני מבינה.‬
‫נועדת להביא אושר או אומללות לאומה גדולה.‬
‫זה בטח מתיש ומבודד מאוד.‬
‫אתה בטח מרגיש כאילו אתה בכלוב.‬
‫לא פלא שאתה נמצא רבות בגינה.‬
‫בגינה אני אדם רגיל.‬
‫האיכר ג׳ורג׳.‬ ‫-אל תרחמי עליי.‬
‫אני לא מכיר שום דבר אחר.‬
‫תמיד הייתי כזה.‬
‫מוצג, לא אדם.‬
‫אתה אדם בעיניי.‬
‫אתה יכול להיות אדם איתי.‬
‫לא עוד ימים זוגיים ואי־זוגיים.‬
‫שיהיו לנו פשוט ימים.‬
‫אפשר לשאול מה הוביל לזה?‬
‫קטפתי תפוז בעצמי.‬
‫ג׳ורג׳, אני יודעת שאינך‬ ‫חייב לי דבר אחרי איך שהתנהגתי,‬
‫ואני יודעת שאתה לא אוהב אירועים חברתיים,‬ ‫אבל אני צריכה שנעשה משהו.‬
‫מה את צריכה?‬
‫חומות הארמון שלנו גבוהות מדי.‬
‫- נשף דנברי‬ ‫הנשף הראשון של העונה -‬
‫גבירתי, לכי להתלבש. הכול מוכן.‬
‫זה מקסים.‬
‫איך המקטורן שלי? שאבחר ממחטה אחרת?‬
‫אתה נראה מושלם.‬
‫למה אף אחד עוד לא הגיע?‬
‫אף אחד לא יבוא, אגתה.‬
‫אמרת שהם יבואו!‬ ‫-הם יבואו.‬
‫נראה לי שהם יבואו.‬
‫אולי הם יבואו.‬
‫הלורד והליידי לדג׳ר.‬
‫אגתה, כמה נפלא שהזמנת אותנו.‬
‫לא חשבתי שתבואו.‬
‫ודאי שבאנו. לא היינו מחמיצים.‬
‫יורשה לי?‬
‫היא ניסתה להחמיץ.‬
‫אבל אז היא קיבלה‬ ‫מכתב אישי מהוד מלכותו, המלך.‬
‫שהיא תחמיץ אירוע שהמלך מתכוון להשתתף בו?!‬
‫ראשה היה מתלקח.‬
‫זה האירוע החברתי של העונה.‬
‫כל הכבוד, ליידי דנברי.‬
‫את מוצאת חן בעיניי. בואי נתיידד.‬
‫לורד דנברי, מתי תבוא לצוד איתי?‬
‫הוד מעלתה, הנסיכה אוגוסטה.‬
‫לורד דנברי. ליידי דנברי.‬
‫לכבוד הוא לי.‬ ‫-הוד מעלתך.‬
‫הכבוד כולו שלנו.‬
‫הם לא מתערבבים.‬
‫הוד מלכותו, המלך ג׳ורג׳ השלישי,‬ ‫והמלכה שרלוט.‬
‫הלורד והליידי דנברי.‬
‫תודה על ההזמנה.‬
‫הוד מלכותך.‬
‫שמא...?‬
‫סלחי לי, יקירתי.‬
‫לורד דנברי,‬
‫האם יורשה לי לרקוד עם אשתך?‬
‫יורשה.‬
‫הוא כה מאושר.‬
‫מעולם לא ראיתי אותו כך.‬
‫הבט בו.‬
‫תודה לך.‬
‫אף פעם אינך צריכה להודות לי.‬
‫אנחנו צוות.‬
‫הלא כן?‬
‫אנחנו הצלחה!‬
‫אכן! אני הצלחה!‬
‫הבה נחגוג.‬
‫היית נפלאה.‬
‫גם אתה.‬
‫אינני יודע אם את מבינה את אשר עשית.‬
‫בערב אחד, במסיבה אחת,‬
‫יצרנו כזה שינוי, התקדמנו יותר...‬ ‫מהתקדמותה של בריטניה במאה האחרונה.‬
‫יותר משחלמתי.‬ ‫-אתה יכול לעשות כל דבר, ג׳ורג׳.‬
‫כשאת לצדי, אולי באמת.‬
‫אכן.‬
‫היא זקוקה לחלוק.‬
‫אני בחדר המיטות שלי.‬ ‫-את זקוקה לחלוק,‬
‫מפני שראשית, נמצא לנו משהו לאכול,‬
‫ואז, נסור לחדר המיטות שלי,‬
‫ואת זה אי אפשר לעשות בעירום.‬
‫ג׳ורג׳, היזהר!‬
‫לא אתן לך ליפול.‬
‫אדוני?‬
‫אדוני, גמרת?‬
‫אדוני?‬
‫קורל.‬
‫המשרת יחמם מים לאמבטיה.‬ ‫-קורל, כבר לא תצטרכי למלא אמבטיות בתכיפות.‬
‫שטויות, גבירתי.‬ ‫זה קל מאז שיש לנו צוות מלא.‬
‫היום אפילו ביקשתי מהמשרתת החדשה‬ ‫שתפיק שמן לוונדר...‬
‫קורל!‬
‫כבר לא תצטרכי למלא אמבטיות בתכיפות.‬
‫גבירתי,‬
‫אנחנו...‬
‫סיימנו?‬ ‫-סיימנו.‬
‫את מוכנה, או שראשית אלביש אותך?‬
‫מוטב שתלבישי אותי אחר כך.‬
‫כן. בהצלחה.‬
‫הצילו!‬
‫הו לא! הצילו!‬
‫משהו קרה ללורד דנברי!‬
‫הנרי, קרא לרופא.‬ ‫צ׳רלי, הער את משרתו האישי. מהר!‬
‫כן.‬
‫גבירתי! אני נכנסת!‬
‫חכו כאן. אוודא שגבירתי לבושה,‬
‫ואז תוכלו להיכנס ולעזור.‬
‫הו, גבירתי!‬
‫הוא איננו!‬
‫אהובי איננו!‬
‫תודה שבאת לכוס תה.‬ ‫-תודה שהזמנת אותי.‬
‫וכשכתבתי לך שלא אוכל להגיע‬
‫בגלל התחייבויות קודמות,‬
‫היה נחמד מצדך להציע‬ ‫את כל שעות התה שלך השבוע.‬
‫וכשכתבתי לך בהודעה, היום,‬ ‫שנשבר לי גלגל בכרכרה,‬
‫היה מקסים ששלחת כרכרה משלך.‬
‫מלאה במשרתים.‬
‫רציתי לשוחח איתך.‬ ‫-כך הבנתי.‬
‫פשוט הופתעתי.‬
‫הופתעת?‬ ‫-להיתקל בך בכנסייה.‬
‫אני מבינה למה זה מפתיע.‬
‫אישה שמתאבלת על אהובה.‬
‫הידוע לך מדוע באתי לכנסייה?‬
‫בטוחני שלא.‬
‫נועדתי עם הארכיבישוף,‬
‫ושוחחנו על מימון בית ספר ליתומות‬ ‫על שם הלורד דנברי.‬
‫כמה נאצל.‬ ‫-לא באמת.‬
‫אני מניחה שגם אני יכולה‬ ‫לממן בתי ספר ליתומות על שם בעלי‬
‫במקום להתאבל על לכתו.‬ ‫תודה לך על העצה, ליידי דנברי.‬
‫בשם אלוהים...‬
‫הלורד דנברי תיעב יתומים,‬
‫חינוך לעניים היה בעיניו בזבוז כסף,‬
‫והוא חשב שהתועלת היחידה בבנות היא...‬
‫רבייה.‬
‫את אהבת,‬
‫ומתוך אהבתך, את הולכת לכנסייה,‬
‫כדי לחפש נחמה וחיבור.‬
‫בתוכך, אדמונד עדיין חי.‬
‫אני תיעבתי,‬
‫ומתוך תיעובי,‬
‫אני מייסדת בית ספר, כדי לחפש נקמה וסיפוק.‬
‫בתוכי, הרמן נרקב.‬
‫לבך מלא.‬
‫לבי גווע ברעב.‬
‫לכן, כשאמרתי שאת בת מזל,‬
‫זה מפני שאת‬
‫בת מזל.‬
‫אגתה.‬
‫שנלגום דבר־מה חזק יותר מתה?‬
‫כן, ויולט.‬
‫אני בעד.‬
‫כן.‬
‫ברימסלי.‬ ‫-כן, הוד מלכותך.‬
‫מדוע בנותיי לא התחתנו מעולם, לדעתך?‬
‫אינני יודע, הוד מלכותך.‬
‫נסה לדעת.‬
‫אין לי צל־צלו של...‬
‫שום מושג.‬
‫הן צעירות יפהפיות, נפלאות,‬ ‫אדיבות, נדיבות ונעימות.‬
‫ברימסלי, אל תנסה להחניף לי‬ ‫בדיבורים על ילדיי. זה רק משניא אותך עליי.‬
‫השב על השאלה.‬
‫מדוע לא התחתנו בנותיי?‬
‫בנותייך...‬
‫הן ילדות טובות.‬
‫הן אוהבות אותך.‬
‫והמלך...‬
‫זה קרה בשלב כה מוקדם. הייתם כה צעירים.‬
‫אילו הוא מת,‬
‫אולי היית נפגעת, מתאבלת,‬
‫אך בסופו של דבר היית מתאוששת וממשיכה הלאה.‬
‫במקום זאת...‬
‫מה? תגיד כבר, ברימסלי.‬
‫אל תהיה לי רגשני דווקא עכשיו.‬
‫את עדיין המלכה שלו.‬
‫קפואה לנצח.‬
‫תמיד מחכה.‬
‫בנותייך לא יכולות להשאיר אותך כאן,‬ ‫כלואה בזמן.‬
‫לך, עמוד שם ושתוק.‬
‫הבט לשם, לא עליי.‬
‫ודאי, הוד מלכותך.‬
‫העץ צריך עוד זהבים.‬
‫אני רוצה עוד זהבים מחר.‬
‫ג׳ורג׳? זה אתה?‬
‫ג׳ורג׳.‬
‫המלך האיכר. האיכר ג׳ורג׳.‬
‫זה חייב להיות מדויק.‬ ‫האיכר ג׳ורג׳. המלך האיכר.‬
‫איכר...‬
‫האיכר... זה לא טוב.‬
‫ג׳ורג׳?‬
‫ג׳ורג׳ האיכר.‬
‫אני...‬
‫הראי את עצמך!‬
‫קרוב, רחוק...‬
‫אני... אני יודע.‬
‫הוד מלכותכם. שמא...‬
‫ג׳ורג׳ עובד.‬
‫נוגה...‬ ‫-חזור לעמדתך. אנחנו בסדר.‬
‫ג׳ורג׳! קר בחוץ!‬
‫אתה יחף!‬
‫אני רואה אותך!‬
‫נוגה, מלאך שלי!‬
‫אני רואה אותך!‬
‫מה זה? מה קורה?‬
‫עמוד על המשמר ליד שער הגן. פנה את המקום.‬ ‫נעל את המשרתים בחדריהם אם צריך.‬
‫הרחק את כולם.‬
‫אנא, ברימסלי.‬
‫בסדר.‬
‫אני רואה אותך!‬
‫נוגה.‬
‫נוגה, מלאך שלי, אני כאן.‬
‫אני כאן!‬
‫אני חש בך. דברי אליי.‬
‫ידעתי שתבואי! ידעתי!‬
‫כן!‬
‫הם יראו!‬ ‫-הוד מלכותך...‬
‫אני יודע! כן!‬
‫הוד מלכותך, אולי תרצה להתחמם.‬
‫זו נוגה! אתה רואה אותה?‬ ‫-כן, הוד מלכותך.‬
‫תגיד שלום!‬ ‫-שלום, נוגה. הוד מלכותך, תן לי לכסות אותך.‬
‫שלום, נוגה!‬
‫ג׳ורג׳.‬
‫האיכר ג׳ורג׳.‬
‫זו נוגה.‬
‫תגידי שלום.‬ ‫-לא.‬
‫אני נוגה.‬
‫כאן. אני נוגה.‬
‫את נוגה?‬ ‫-כן.‬
‫את נוגה?‬
‫כן.‬
‫ונוגה נכנסת פנימה.‬
‫אתה צריך לבוא איתי.‬
‫בסדר.‬
‫חשבתי שאת בשמיים.‬
‫הייתי בשמיים, אבל עכשיו אני נכנסת פנימה.‬
‫לתוך בית בקינגהאם.‬
‫הנה.‬
‫בוא.‬
‫נוגה...‬
‫נמצאת בפנים.‬ ‫-כן, נוגה נמצאת בפנים.‬
‫איתך.‬
‫היא איתך.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬