Nejlaskavější čtenáři,
toto je vyprávění o královně Šarlotě z příběhu o Bridgertonových.
Není to lekce z dějepisu.
Je to fikce inspirovaná skutečností.
Pisatelka těchto řádků si dopřává volnost zcela úmyslně.
Vychutnejte si je.
MIROW SEVERNÍ NĚMECKO
KRÁLOVNA ŠARLOTA
PŘÍBĚH BRIDGERTONOVÝCH
NA MOTIVY POSTAV Z KNIH JULIE QUINNOVÉ
Vypadáš jako socha.
Sochy jsou umělecká díla.
Umění je krásné.
Umění bývá pro pozorovatele krásné. Pohled na tebe je směšný.
Chceš tím něco říct?
Za šest hodin ses nehnula ani o píď.
Mám na sobě lyonské hedvábí
posázené indickými safíry
a přes ně dvě století starou krajku.
Při přemíře pohybu by safíry krajku nejspíš potrhaly.
Nestačí-li to,
tak šaty drží konstrukce z velrybí kosti.
Z velrybí kosti?
Ano, z velrybí kosti, bratře.
Z kostí velryb. Zahynuly, abych mohla vypadat takto.
Nejlepší korzety jsou z velrybí kosti. To ví i malé dítě.
Kdybys byl všímavý, také bys věděl,
že s velrybími kostmi je ta potíž, že jsou křehké a velmi ostré.
A držím krok s módou,
a tak je korzet dosti přiléhavý.
Proto vypadám jako socha.
Směšná. Ale je to proto, že se nemůžu hýbat.
A jelikož mě čeká slavnostní příjezd, jsem navlečena do komických šatů
tak módních, že když se budu příliš hýbat, spodní prádlo mě rozkrájí a ubodá.
Jaká to radost být dámou!
Jsi rozrušená.
Tu možnost jsem zvažovala.
Hýbat se. Zvolit si smrt způsobenou spodním prádlem.
- Šarloto. - Kolik zbývá? Hodina?
Myslím, že když budu snaživá,
mohla bych vykrvácet, než dorazíme do Londýna.
Jak jsem řekl, jsi rozrušená. Zmítají tebou city.
- Rozumím... - Rozumíš? Skutečně?
Řekni. Nejsem totiž rozrušená a nezmítají mnou city.
Zlobím se a nemůžu dýchat.
- Za obojí vděčím tobě, bratře. - Šarloto.
Byla jsi vybrána.
Je to velká čest.
Jak těžké bylo toho dosáhnout?
Někdo, kdo porodí kupu dětí. Někdo gramotný.
Někdo s vychováním a královskou krví.
Nic víc nepotřebovali. To není čest.
Mohls říct, ať si vyberou jinou. Někoho dost hloupého.
Nechtěli nikoho hloupého, ale tebe.
Adolfe, přemýšlej! Proč já?
Mohli mít kohokoli!
A přesto mě přijeli lapit přes celý světadíl.
- Má to svůj důvod. - Jsi výjimečná.
Výjimečná.
Jsem pro ně cizí.
A oni pro nás. Zas tak prostoduchá nejsem.
Chtěli mě, cizího člověka, z nějakého důvodu.
A nebude to dobrý důvod.
Vím, že to nebude dobrý důvod,
protože ses mi nepodíval do očí od chvíle, kdys mi to řekl.
Zkrátka...
Přálo ti štěstí.
Budeš šťastná.
Otoč ten kočár. Neudělám to.
Musíš, podepsal jsem smlouvu.
- Ne. - Ano.
Bratře, otoč ten kočár, nebo vyskočím.
Vyskočím, nabodnu se na tenhle hloupý korzet a vykrvácím.
Šarloto!
Měl jsem tě vést pevnější rukou, když rodiče zemřeli.
Povolil jsem ti příliš čtení a vyhověl každému tvému vrtochu,
a tak přijímám plnou zodpovědnost za to, že jsi teď nadmíru svéhlavá
a mylně se domníváš, že můžeš rozhodovat.
Nemůžeš. Rozhoduju já.
- Bude po mém. - Nechápu, proč...
Protože oni jsou britské impérium.
A my jsme titěrná německá provincie.
Neměli jsme na vybranou.
Já neměl na vybranou.
Žádný dobrý důvod není.
Ten důvod naopak může být příšerný.
Vím, že nikdo, kdo vypadá jako ty nebo já,
si ještě nikdy nevzal jednoho z nich,
ale nesmím klást otázky,
protože si nemůžu znepřátelit nejmocnější národ světa.
Je rozhodnuto, takže už zmlkni,
splň svou povinnost vůči naší zemi a buď šťastná.
Liebchen.
Je mi to líto,
ale osud přináší i horší věci než svatbu s anglickým králem.
Opři se.
Ohrožuješ moje šaty.
Při příjezdu musím vypadat dokonale, že ano?
Nuže.
Vaše Veličenstvo.
Nerad vás ruším v tuto hodinu s takovou zprávou.
- Mlčte, doktore, a mluvte. Je mrtev? - Mrtev?
Král.
- Je mrtev? - Kdepak.
Ne, Veličenstvo. Váš choť kypí zdravím.
Ať žije král.
Nemáte rozum?
Nenechat mě vyspat se do krásy je vlastizrada.
- Má tvář je naštěstí skvost. - Veličenstvo.
Kdybych směla trestat stětím, už jste na špalku.
Veličenstvo.
Doktore, není-li mrtev král...
Kdo je mrtev?
Nejlaskavější čtenáři,
toto nejchladnější roční období
je ještě mrazivější od okamžiku,
kdy přišla smutná zpráva o úmrtí královské princezny.
Vnučka našeho drahého krále Jiřího III. a královny Šarloty
zemřela při porodu i s dítětem.
Jen plač, jen plač. Modli se.
A zatímco naše srdce truchlí
pro ztrátu královské princezny,
naše hlavy truchlí ještě víc
pro budoucnost samotné monarchie.
Monarchie se totiž právě potýká s krizí.
S krizí, z níž je královna Šarlota bezpochyby mrzutá,
neboť domlouvání sňatků ve vyšší společnosti
a vdavkovému jarmarku vládla železnou rukou.
Pisatelce těchto řádků i celé Anglii nezbývá než doufat,
že královna Šarlota konečně uplatní svůj dohazovačský um
ve své vlastní rodině.
Ostatně Její Veličenstvo má třináct potomků
a ani jeden z nich nepřivedl na svět následníka trůnu.
Alespoň ne legitimního.
Musíme si nutně klást otázku:
není královnina znalost předpokladů dobrého manželství
pouhou báchorkou?
Buď prosím co nejpříjemnější.
Zuby.
Ruce.
Máte dobré boky.
Porodíte mnoho dětí.
To je dobré.
To je váš úkol.
Co nejvíc dětí pro mého syna.
Ano, Vaše Výsosti.
Budu Jeho Veličenstvu brzy představena, nebo...
Brimsley.
Zaveďte Šarlotu ke švadleně, ať si vyzkouší šaty.
To není třeba. Svatební šaty jsem si přivezla.
Mám je vyzkoušené.
Šaty jsme vám ale nechali ušít my.
Mé šaty jsou navrženy pro tuto příležitost. V Paříži.
Krajku ručně vyráběly jeptišky.
Podle modistky jsou à la mode.
Naše šaty jsou tradiční.
Prosté.
Budou lepší.
Lepší?
Šaty, o nichž hovoříte, jsem sice neviděla,
ale tradiční anglické šaty
se obejdou bez všech těch ozdůbek a volánků,
jimiž oplývají kupříkladu ty evropské šaty,
které máte nyní na sobě.
Tradiční šaty budou lépe odpovídat naší módě, naší rodině.
Aha.
Ano, ovšem.
Výborně.
A uvidíme se na obřadu.
- Výsosti. - Pojďte. Mám otázky.
- Tak se to nedělá, Výsosti. - Jak to myslíte?
Vy jdete přede mnou a já za vámi.
- Nesmíte jít se mnou? - Jsem stále s vámi.
Pět kroků za vámi.
- Pět kroků? - Pět kroků.
- Vždy? - Vždy, Výsosti.
Jste tu vždy? Za mnou? Neustále?
Kdykoli mě potřebujete.
- Jak se jmenujete? - Brimsley, Výsosti.
Brimsley. Povězte mi o králi.
Je to král, Vaše Výsosti.
Ano. A dál?
Je vládcem Velké Británie, Irska a kolonií, Výsosti.
Je panovníkem od října, když zemřel jeho děd.
Brimsley, řekl jste, že je to král, vládce a panovník.
- To je jedno a totéž, že? - Jsou to fakta, Výsosti.
Je velmi hnědá.
Jak jsem říkal, má maurskou krev.
- Ale ne, že je tak hnědá. - Já říkal, že má maurskou krev.
Velmi hnědá.
Co vy na to?
Je to problém. Lidé budou mluvit.
Lidé budou mluvit. Je to problém.
- Už jsme se dohodli. - Dá se dohoda zrušit?
Královská svatba se neruší v den konání.
Možná bude muset. Je to problém.
Palác jsme my.
Problém je problémem, jen když Palác řekne, že je to problém.
To je fakt, že ano?
Ano.
A král je svrchovanou hlavou anglikánské církve
a vládcem této slavné země.
Proto jeho počínání pro Palác nikdy nebude problém.
Že, lorde Bute?
Tak jest.
Tudíž to musí být tak, jak si to Palác přál.
Že, lorde Bute?
- Ano, tak jest. - Výborně.
Potom byla králova volba nanejvýš záměrná.
Aby to bylo jasné,
rozšíříme seznam svatebních hostů.
Její dvůr taktéž.
- Chcete říct... - Říká to král.
Já jsem jeho matka, já nic neříkám.
Král si přeje rozšířit seznam svatebních hostů
a stejně tak její dvůr.
Ovšem, Výsosti. Jen se zeptám...
Uvědomuje si král, že svatba se koná za šest hodin?
Kdo by nechtěl na královskou svatbu?
To byla dobrá jízda.
Můžeš si tady zdřímnout, ženo.
Pak budu mít překvapení.
Ano.
Ovšem, děkuju.
- Máte připravenou koupel. - Nevarovala jsi mě.
- Varování nepřišlo. - Přijde vždy.
Tentokrát ne.
Nemohla jsem vás varovat, protože mě nevaroval lokaj.
Bylo to spontánní.
Spontánní?
Cožpak nestačí, že to musím přetrpět,
a teď ještě k tomu bez varování?
Kdykoliv!
Říkal, že má překvapení. Má se to dít dvakrát za den?
Myslím, že byl vzrušený právě kvůli tomu překvapení.
Lokaj říkal, že mu přišel dopis.
Z Paláce.
Z Paláce?
S velkým P?
To je to překvapení.
Jste zváni na královskou svatbu.
Coral, zbláznila ses?
Je to tak. Oběma vám přišlo pozvání.
Už jsem zavolala modistku. Je na cestě.
Do večera nové šaty nestihne...
Ne, to sis spletla. Jejich lidé a naši se nestýkají. Nikdy.
Jsem si tím jistá.
I komorná Bassetových říkala, že dostali pozvánku.
Ale princezna vdova nás pozvala.
Teda vás.
Jak to?
Co já vím. Ale to není všecko.
Máte být nové královně k ruce jako členka jejího dvora.
Snad abys mi ten dopis ukázala.
Hned.
Je pohledný?
Je vlídný? Je vtipný?
Je vřelý? Sečtělý? Zajímá ho umění? Sport?
Můžeme probrat průběh svatebního obřadu.
Je ošklivý?
Nějak znetvořený? Protože krása je uvnitř.
Tedy uvnitř rozhodně není, ale jsem dobrý člověk a překonám to.
Arcibiskup poslal Vaší Výsosti verše...
Je nudný? Nepříliš chytrý? Zpomalený?
Na tom zapracuji.
Můžete mi to říct. Je krutý?
Budete spolu mít báječné děti, Vaše Výsosti.
Prý vždycky budete se mnou, Brimsley.
Ano, Vaše Výsosti. Nemusíte se bát, budu tady.
Potřebuji si jít ulevit.
I u toho budete?
Jdeme. Její Výsost si žádá soukromí.
Nepouli oči jako selka.
Chovej se, jako bys tu už byla.
Už všichni přijeli.
Pozdravím je, abych objasnila jejich postavení
a královy úmysly.
SVATEBNÍ OBŘAD
Váš otec se přátelil s nebožtíkem králem,
dědem mého syna, že?
Velice mě těší, že jste dnes s námi
na naší rodinné události, lorde Danbury.
Lorde... Já...
Oficiální jmenování obdržíte od krále.
Napříště vám bude ctí být lordem a lady Danburyovými.
Členové vyšší společnosti musí mít titul.
Vyšší společnosti, Vaše Výsosti?
Je načase,
abychom se jako společnost spojili, není-liž pravda?
Lorde a lady Smythe-Smithovi.
Lord Danbury.
Představ si to.
Už si to představuju.
Máme problém.
- Co jste zas provedl? - Pohřešuje se nevěsta.
Dobrý den, mylady.
Nemohu vám být nápomocen?
Není třeba, děkuji.
Můžete se vrátit a čekat s ostatními okouněči.
Vrátím se, ale zvědavost mi nedá. Co to děláte?
Nic.
Něco děláte.
- Nedělám. - Děláte.
Když to musíte vědět, snažím se zjistit, jak nejlépe přelézt tuto zeď.
Přelézt...
Pročpak?
Možná je zvíře.
- Zvíře? - Nebo trol.
O kom je řeč?
To je nevhodné. Nic vám do toho není.
O králi.
Nikdo o něm nechce mluvit. Je to zjevně zvíře nebo trol.
Rozumím.
Když se chytím tamhle... Ano! Možná byste mě mohl vysadit.
Mám dotaz. Zvířata a troly nemáte ráda? Záleží na tom, jak vypadá?
Je mi jedno, jak vypadá.
Nelíbí se mi, že nic nevím. Pojďte. Chyťte mě.
Když mě vysadíte, tak tu zeď asi zdolám.
Mám vás vysadit, abyste mohla utéct?
- Ano. - Lidé si všimnou, že se pohřešujete.
Tím se budu trápit posléze. Tak prosím.
Jen drobnou pomoc. Pojďte! Rychle.
Rozhodně vám nehodlám pomáhat.
Jsem dáma v nouzi. Odmítáte pomoc dámě v nouzi?
Odmítám, když se dáma v nouzi snaží přelézt zeď,
aby si mě nemusela vzít.
Dobrý den, Šarloto.
Jsem Jiří.
Hluboce se...
Veličenstvo.
Ne Veličenstvo.
Jiří.
Tedy ano, Vaše Veličenstvo, ale pro vás jen Jiří.
Je mi...
Přijměte prosím mou omluvu. Vědět, že jste to vy...
Tak byste co? Neřekla byste mi, že se snažíte utéct?
Ano. Totiž...
Omlouvám se, Veličenstvo.
Jiří.
Jen Jiří.
Královský majestát.
Tyčí se nad námi.
Nešťastně jsem se narodil,
ale říkal jsem si, že jako má žena byste to mohla ignorovat
a já bych mohl být jen Jiří.
To bylo předtím, než jsem zjistil, že si mě vzít nechcete.
To jsem neřekla.
- Ale ano. - Ne.
- Ano. - Tak to...
Neznám vás.
Já vás také neznám.
Vím jen, že lezení po zdech vám zoufale nejde.
Zkuste si vylézt na zeď v tomhle šatstvu.
Copak?
Jste jedinečná.
Neřekli mi, jak jste krásná. Možná až příliš.
Lidé budou mluvit, protože jsem trol.
Veličenstvo.
Jiří.
- Jiří. - Co byste chtěla vědět?
Prosím?
Neznáte mě. Co byste o mně chtěla vědět?
To je dost...
Nechci...
Všechno.
Dobře.
Všechno?
Narodil jsem se předčasně a všichni si mysleli, že umřu.
Slušně šermuji, a ještě lépe střílím.
Nejraději jím skopové. Nejím ryby, jsou odporné.
Mám rád knihy, umění a duchaplnou konverzaci.
- Nejraději ze všeho mám vědu. - Vědu?
Chemii, fyziku a botaniku, a především astronomii.
Hvězdy na nebesích.
Jsem obstojný farmář.
Asi bych byl farmář, kdybych...
už neměl povolání.
Tady mám jizvu po pádu z koně.
Tady mám jizvu od...
nešikovného zacházení s nožem.
A jsem celý nesvůj,
že si beru děvče, které potkávám jen pár minut před svatbou.
Ale nesmím to dát najevo a přelézt zeď,
protože jsem král Británie a Irska a...
způsobilo by to skandál. Ale věřte mi.
Nejsem ani trol, ani zvíře.
Prostě Jiří.
Liebchen, všude tě hledáme. Co to tu...
Vaše Veličenstvo.
Vy budete strůjcem mého budoucího štěstí.
Ja. Omlouvám se, ano. Ne...
Přišel jste v nejvhodnější chvíli.
Šarlota se právě rozhodovala, zda si mě chce vzít.
Šarlotu nesmírně těší, že...
Ne, stále se rozhoduje.
Možná raději přeleze zeď.
Ať tak či onak, rozhodnutí je jen na ní.
Teď bych se měl vrátit, protože se obávám,
že se pár strážných strachuje, že mě někdo unesl.
Šarloto.
Snad přijdete.
A pokud ano, budu stát u arcibiskupa z Canterbury.
Neříkej mi, že ještě váháš.
No, v první řadě...
se musím převléct.
Začíná to do sebe zapadat.
- Cože? - Říkala jsem, že je krásná, choti.
Můžeme?
Ano.
- Opatrujte se. - Adolfe.
Budu se modlit, abyste brzy byla obdařena dětmi, Veličenstvo.
Veličenstvo.
Je mi ctí. Jsem lady Agatha Danburyová.
Mám být u vašeho dvora.
- Tak to budeme přítelkyně. - Ano.
Buďte opatrná, Veličenstvo.
A vězte, že když pro mě pošlete, přijdu.
Pospěš si, Agatho.
Už jdu, drahý.
Mám překvapení.
Překvapení?
Dárek. Budete potřebovat plášť.
- Blahopřeji. - Děkuji.
Co je to za překvapení? Kam mě to vezete?
Uvidíte. Jen vydržte.
Co vy na to?
To je nádhera. Kdo tu bydlí?
Nechal jsem to upravit pro vás.
To je náš dům? Jiří.
To je váš dům.
Je to můj dům. Jak to myslíte?
Tady budete bydlet.
Nechal jsem převézt vaše věci.
Asi to úplně nechápu.
Jestli je tohle můj dům, není to i náš dům?
Oficiálně je náš dům Palác svatého Jakuba,
ale bydlet budete tady.
A vy budete bydlet...
Já mám sídlo v Kew.
- Takže budete bydlet v Kew? - Ano.
- A já budu bydlet tady? - Ano.
- Dnes je naše svatební noc. - A je pozdě a máte za sebou cestu.
Uvedu vás dovnitř. Setkáte se s personálem.
- Potřebujete se vyspat. - Ne, Jiří. Je naše svatební noc.
Máme...
Jsme manželé.
Nemáme dělat to, co dělají manželé?
Žádáte, abych splnil manželskou povinnost?
Já nic nežádám. Já...
Ani nevím, co manželská povinnost je. Jen vím...
Nestrávíme tuhle noc spolu?
Guvernantka mi říkala, že to tak bývá.
Dobrá, zůstanu tedy.
- Jiří. - Zůstanu. Jdete?
Jiří.
Jiří, nestačím vám. Zpomalte.
Já myslel, že mě chcete v ložnici.
- Ne. - Ne?
Ne, když se budete chovat...
Zlobíte se? Co se děje? Co jsem udělala?
Ať je to cokoli, omlouvám se.
Nemáte se za co omlouvat. Jen...
Chci jet do Kew.
- Tak pojeďme do Kew. - Ne, já...
Nechcete, abych tam jela já.
Bydlíte tady.
A vy tam.
Ano.
- Chápu. - Ano? Výborně.
Takže v pořádku.
Promluvíme si později.
Není to v pořádku. Já...
Jiří, má to být takhle?
Naše manželství. Vy tam a já tady?
Ano.
Proč?
Myslel jsem, že to...
Je to snazší.
Pro koho?
Cože?
Snazší pro koho?
- Pro vás, nebo pro mě? - Žádné debaty.
Chci to pochopit. Musíte mi říct...
Já nic nemusím. Rozhoduji já. Rozhodl jsem. Jsem váš král!
Omlouvám se.
Myslela jsem, že jste jen Jiří.
Odpusťte, Veličenstvo.
Šarloto.
Smím odejít, Veličenstvo, nebo jste mi chtěl ještě něco?
Je to tak nejlepší.
Ovšem, Vaše Veličenstvo.
Jak si přejete.
- Brimsley. - Veličenstvo?
- Jste tu i vy. - Jsem tam, kde je Veličenstvo.
Nic mi není.
- Ano. - Nemusíte za mnou chodit.
- Musím, Veličenstvo. - Neříkejte mi tak.
Jste královna Británie a Irska. Nemůžu jinak.
- Tak za mnou nechoďte. - Musím.
Jako královna nařizuji, ať za mnou nechodíte.
Je má povinnost stále se o vás starat, Veličenstvo.
Nechci vás tady.
Snad si na mě časem zvyknete, Vaše Veličenstvo.
Báječné.
Můžeme strávit zbytek života spolu.
Jsou střízliví?
Nebylo by správné, abych to říkal, Veličenstvo.
Ještě není ani jedenáct.
Skandální.
Její Veličenstvo Šarlota, královna Spojeného království.
Dobré jitro, děti.
- Mami, je hrozně brzy. - Nemůžeš sem takhle vpadnout.
To není fér. Já to odmítám.
- Ano, máme svůj život. - Máme práci.
Pod pojmem práce rozumíš smilnění s milenkami,
anebo plození dalších levobočků?
Můj ty světe, jsou tady jemnocitné dámy.
Jemnocitné?
Věř mi, Eduarde, sexuální narážky nechávají tvé sestry v klidu.
Kéž by naopak uvažovaly o vdavkách a začaly smilnit.
- Máti! - Pak bych mohla mít legitimní vnoučata.
Místo toho mám po levici panny a po pravici děvky.
Pokud vím, jsem vdaná žena.
Ano.
A kde máš děti?
Neporodila jsi žádného dědice trůnu.
Já se snažím.
Ano? Opravdu?
Má nejdražší, všechno jsem ti vysvětlila.
Nakreslila jsem ti to.
Děláš to správně? Dává ho na správné místo?
Máti!
Jediná následnice trůnu je mrtvá.
Jen plač, jen plač. Modli se.
Konstatuji fakta.
Princezny neporodily žádné děti.
Princové mají rekordní počet dětí.
Nemanželských dětí s děvkami.
Měli jsme jednu dědičku a ta odešla.
Jen plač. Modli se.
Děti, toto je krize.
Už se na mě kvůli tomu obrátil premiér.
A co hůř, píše o tom lady Whistledownová,
takže se o tom začne mluvit.
Matko, myslím, že to s tou horlivostí přeháníš.
- Možná ten smutek... - Nikoli!
Je načase najít si manžely.
Je načase vyměnit milenky za vážené manželky.
Dejte se do toho.
Jeden z vás by měl zplodit příštího vládce Spojeného království,
nebo s vaším otcem jeho rod vymře.
Zploďte mi královského potomka.
Máti, nemůžeš očekávat, že...
Není na tom nic těžkého.
S vaším otcem jsme sami zplodili patnáct královských dětí.
Nevidím důvod, proč byste vy nemohli zplodit aspoň jedno.
Měla jsem tu zeď přelézt.
NA PAMÁTKU JACQUELINE AVANT
Překlad titulků: Miroslav Pošta