Любі читачі й читачки.
Це історія королеви Шарлотти з «Бріджертонів».
Це не урок історії.
А вигадка, натхненна фактами.
Усе, що дозволили собі тут автори, невипадково.
Гарного перегляду.
МІРОВ (ПІВНІЧНА НІМЕЧЧИНА)
БРІДЖЕРТОНИ: ІСТОРІЯ КОРОЛЕВИ ШАРЛОТТИ
Ти нагадуєш мені статую.
Статуї — витвори мистецтва.
А воно прекрасне.
На мистецтво споглядати приємно. Ти ж виглядаєш безглуздо.
До чого це все?
За шість годин ти не поворухнулася.
На мені ліонський шовк,
оздоблений сапфірами з Індії
і вкритий мереживом, якому 200 років.
Якщо багато рухатися, сапфіри можуть порвати мереживо.
Крім цього,
сукня поверх корсета з китового вуса.
Китового вуса?
Так. Китового вуса, брате.
Це така кістка. Кити вмирали, щоб я могла мати такий вигляд.
Найкращі корсети — з вуса. Ти б знав, якби знав хоч щось.
Якби ти хоча б поцікавився, то знав би,
що проблема китового вуса в тому, що він делікатний, а ще дуже гострий.
А я вдягаюся дуже модно,
тож цей корсет напрочуд тісний.
Тому я нагадую безглузду статую,
але це через те, що не можу рухатися.
А оскільки я мушу мати якнайкращий вигляд, то маю сидіти в сукні,
такій стильній, що зайвий порух може мене порізати
чи заколоти до смерті.
О, бути леді — саме задоволення.
Ти засмучена.
Я розглядала такий варіант.
Порухатися. Добровільно померти від власної білизни.
-Шарлотто. -Скільки нам ще? Годину?
Якщо рухатимуся старанно,
то без сумніву встигну стекти кров'ю до Лондона.
Як я й казав, ти засмучена. На емоціях.
-Я розумію... -Розумієш? Невже?
Залюбки послухаю, бо я не засмучена і не на емоціях.
Я зла і не можу дихати.
-І все завдяки тобі, брате. -Шарлотто.
Ти обрана.
Це велика честь.
Як важко стати обраною?
Достатньо бути плодовитою, вміти читати.
Мати знання з етикету й королівську кров.
Оце й усі вимоги. Ніяка це не честь.
Ти міг би порадити їм іншу. Дурепу, яка цього хотіла.
Вони не хотіли дуреп. А хотіли тебе.
Адольфе, подумай!
Чому я?
Йому доступні всі!
Але вони погналися через пів континенту за мною.
-Це все не просто так. -Ти особлива.
Особлива.
Я чужа їм.
Вони чужі нам. Не думай, що я настільки дурна.
Вони неспроста захотіли чужинку.
Має бути якась причина.
Я точно знаю,
бо відколи ти мені сказав, ще ні разу не глянув мені в очі.
Просто...
Це ж добре.
Ти будеш щасливою.
Розвертайтеся. Я передумала.
Я підписав шлюбний контракт.
-Ні. -Так.
Брате, розверни карету, або я підскочу.
Підскочу, проштрикну себе цим корсетом і стечу кров'ю.
Шарлотто!
Я мав бути з тобою суворішим, коли батьки померли.
Ти надто багато читала,
і я потурав кожній твоїй примсі,
тому беру на себе повну відповідальність за те, що ти стала такою впертою
і помилково вважаєш, що щось вирішуєш.
Ти нічого не вирішуєш. Я головний.
-Рішення прийнято. -Я не розумію...
Бо вони — Британська імперія.
А ми — крихітна провінція в Німеччині.
Ми не мали вибору.
Я не мав вибору.
І немає жодної причини.
А якщо і є, то вона, мабуть, жахлива.
Я знаю, що ніхто з тобі чи мені подібних,
ніколи не одружувався з такими, як вони,
але не мені сумніватися в їхніх мотивах,
бо я не хочу мати за ворога наймогутнішу націю на землі.
Питання закрито. Тому замовкни,
виконуй свій обов'язок перед нашою країною і будь щасливою.
Моя рідна.
Вибач мені,
але шлюб з королем Англії — не найгірше, що може статися.
Відсунься.
Зіпсуєш мені сукню.
Я ж маю виглядати бездоганно, коли приїду?
Ну?
Ваша Величносте.
Вибачте, що турбую вас з новинами о цій порі.
-Замовкніть, лікарю, і кажіть. Він помер? -Він?
Король.
-Він помер? -О, ні.
Ні, мем. Ваш чоловік цілком дужий.
Хай живе король.
У вас розуму нема?
Це зрада — обривати мій омолоджувальний сон.
-Ваше щастя, що я сяю і без нього. -Ваша...
Якби ми ще рубали людям голови, ви були б на черзі.
Ваша Величносте.
Лікарю, якщо не король помер...
То хто?
Любі читачі й читачки.
Найхолодніша пора року
похолонула ще сильніше
від сумної новини про смерть королівської принцеси.
Онука нашого дорогого короля Георга Третього
і королеви Шарлотти померла під час пологів разом з дитиною.
Поплач, поплач. Помолися.
І поки наші серця журяться
через втрату королівської принцеси...
наші голови журяться ще більше
через майбутнє самої монархії.
Адже корону спіткала криза.
Криза, яка — як можна здогадатися — дратує королеву Шарлотту,
з огляду на те, як суворо вона контролювала
всі сватання й укладання шлюбних контрактів серед знаті.
Авторка цієї хроніки і вся Англія
можуть хіба що сподіватися, що королева Шарлотта нарешті направить
такі ж зусилля на власну сім'ю.
Зрештою, у Її Величності 13 дітей,
і ніхто з них не має спадкоємців.
Принаймні законних.
Це викликає здивування.
Невже всі знання королеви про те, як укласти вдалий шлюб, —
це лише пусті слова?
Тільки прошу, будь ласкавою.
Зуби.
Руки.
Маєш гарні стегна.
Народиш багато дітей.
Це добре.
Така в тебе робота.
Подарувати моєму сину якнайбільше дітей.
Так, Ваша Високосте.
Чи скоро мене познайомлять з Його Величністю...
Брімслі.
Відведи Шарлотту до швачки, хай зніме мірки.
Нема потреби. Я привезла свою весільну сукню.
Вона ідеально пасує.
Але ми приготували для тебе сукню.
Мою сукню пошили в Парижі спеціально для весілля.
Мереживо вручну плели монахині.
Модистка назвала її «писком моди».
Наша сукня традиційна. Проста.
Вона краще підійде.
Краще?
Я не бачила тієї іншої сукні, про яку йдеться,
але традиційна англійська сукня
не матиме оборок й інших надмірностей,
як-от європейська сукня, яка на тобі зараз.
Традиційна сукня буде більше
в нашому стилі, нашої родини.
Так, звісно.
Молодчина,
побачимося на церемонії.
-Ваша Високосте. -Пройдімося. Є запитання.
-Так не заведено, Ваша Високосте. -Ви про що?
Ви йдете попереду, а я — позаду.
А зі мною — ні?
Я завжди з вами, на п'ять кроків позаду.
-П'ять кроків позаду? -Так.
-Завжди? -Завжди.
Ви завжди ходитимете за мною? Постійно?
-Я до ваших послуг. -Як вас звуть?
Брімслі. Розкажіть мені про короля.
Він — король.
Так. І?
Правитель Великої Британії, Ірландії і колоній.
Він став монархом у жовтні, після смерті діда.
Брімслі, ви сказали мені, що він король, правитель і монарх.
-Це все те саме. -Це факти, Ваша Високосте.
В неї така темна шкіра.
Я казав, що в ній є кров маврів, мем.
-Але не те, що вона така темна. -Але казав про кров маврів.
Дуже темна шкіра.
Думки?
Це проблема. Підуть розмови.
Підуть розмови. Це проблема.
-Ми вже уклали угоди. -Їх можна скасувати?
Весілля не скасовують у день весілля.
Може, доведеться. Це справді проблема.
Ми — Палац.
Проблема є проблемою, лише якщо Палац каже, що це проблема.
Це факт. Хіба ні?
Так.
А король — суверенний голова Англіканської церкви
і правитель цієї великої країни.
Тому, що б він не робив, це не стане проблемою для Палацу.
Так, лорде Б'юте?
Авжеж.
Отже, все мусить бути так, як хотів Палац.
Чи не так, лорде Б'юте?
-Так, мусить. -Добре.
Значить, вибір короля був геть невипадковим.
Щоб це прояснити.
Ми розширимо список гостей на весілля.
І збільшимо її почет.
-Кажете... -Король каже.
Я лише його мати. Я не кажу нічого.
Король хоче розширити список гостей на весілля
і збільшити її почет.
Звісно, мем. Річ у тім...
Король розуміє, що весілля за шість годин?
Хто ж відхилить таке запрошення?
Це було щось із чимось.
Можеш подрімати тут, дружино.
І в мене є для тебе сюрприз.
Так.
Звичайно, дякую.
-Ваша ванна готова, мем. -Ти мене не попередила.
-Я сама не знала. -Ми завжди знали.
Не цього разу.
Я не знала, бо дворецький мене не попередив.
Це було спонтанно.
Спонтанно?
Мало того, що я мушу це терпіти,
то тепер ще й без попередження?
У будь-який час!
Він сказав, має сюрприз. Це тепер буде двічі на день?
Гадаю, це через сюрприз він був такий збуджений.
Дворецький казав, що він отримав листа з палацу.
З палацу.
Того самого палацу?
Це і є сюрприз.
Вас запросили на королівське весілля.
Корал. Ти з глузду з'їхала?
Це правда. Запрошення прийшло для вас обох.
Я вже послала по модистку. Вона в дорозі.
Нову сукню вона не пошиє...
Ні, ти щось наплутала. Ми і вони не перетинаємося. Ніколи.
Я впевнена!
Покоївка Бассетів казала, що їм прийшло запрошення.
Але принцеса-вдова запросила нашу сторону. Вашу, тобто.
Чому?
Не знаю. Але це ще не все.
Ви супровід нової королеви
у складі її почту.
Ліпше покажи мені цей лист.
Негайно.
Він гарний?
Він добрий? Смішний? Люб'язний? Начитаний? Творчий? Спортивний?
Можемо обговорити порядок шлюбної церемонії.
Він гидкий?
Може, якось спотворений, бо краса всередині.
Ну, вона точно не всередині, але я добра і все витримаю.
Архієпископ надіслав кілька рядків Вашій В...
Він нудний? Не дуже розумний? Нетямущий?
Це можна виправити.
Скажи, не бійся.
Він жорстокий?
У вас будуть чудові діти, Ваша Високосте.
Ти казав, що завжди будеш зі мною, Брімслі.
Так, Ваша Високосте. Не хвилюйтеся. Я поруч.
Мені треба скористатися нічним горщиком.
Теж залишишся?
Залиште Її Високість на самоті.
Не витріщайся, як селючка.
Поводься так, наче ти тут не вперше.
Усі вже прибули.
Я привітаю їх перша, щоб прояснити їхній статус
і наміри короля.
Ваш батько дружив з покійним Його Величністю,
дідусем мого сина, чи не так?
Я дуже рада, що ви сьогодні з нами
на цьому сімейному святі, лорде Денбері.
Лорд? Я...
Ви отримаєте офіційне проголошення від короля.
Відтепер ви маєте честь називатися лордом і леді Денбері.
Усі члени знатних кіл мають бути титулованими.
Знатних кіл, Ваша Високосте?
Настав час нам об'єднатися як суспільству, хіба ні?
Лорд і леді Смайт-Сміт.
Лорд Денбері.
Ти тільки уяви.
Уявляю.
Є проблема.
-Що цього разу, Брімслі? -Наречена зникла.
Вітаю, міледі.
Я можу вам якось допомогти?
Ні, нема потреби, дякую.
Можете повертатися назад до решти роззяв.
Повернусь. Але мені цікаво, що ви робите?
Нічого.
Щось та робите.
-Ні. -Так.
Якщо вже мусите знати, то я шукаю найкращий спосіб вилізти на стіну.
Вилізти...
Для чого?
Бо він, мабуть, звір.
-Звір? -Або потвора.
Про кого мова?
Як нахабно. Це вас не стосується.
Король.
Ніхто нічого мені не каже. Ніхто. Він таки звір чи потвора.
Зрозуміло.
А якщо я схоплюся за цю гілку... Так! Можете мене підсадити.
Одне запитання.
Не любите звірів і потвор? Його вигляд має значення?
Ні, не має.
Але я не люблю не знати. Сюди. Потримайте отут.
Якщо підсадите, думаю, я зможу перелізти цю стіну.
То я маю підсадити вас, щоб ви втекли?
-Саме так. -Але люди ж помітять, що вас нема.
Про це я потурбуюся пізніше. А зараз, прошу.
Просто підсадіть. Сюди! Швидше!
Я не маю наміру вам допомагати.
Я леді в біді.
Не допоможете леді в біді?
Не допоможу, якщо ця леді хоче перелізти стіну,
щоб не виходити за мене заміж.
Привіт, Шарлотто.
Я Георг.
Будь ласка, проб...
Ваша Величносте.
Не Ваша Величносте.
Просто Георг.
Тобто, так, Ваша Величність, але для вас просто Георг.
Я...
Будь ласка, пробачте мені. Якби я знала, що то ви...
Тоді що? Не сказали б мені, що хочете втекти?
Ну, так. Тобто...
Пробачте, Ваша Величносте.
Георг.
Просто Георг.
Той факт, що я король.
Тяжіє над нами.
Мені випало ним народитися,
але я подумав, що як моя дружина ви могли б
не зважати на це і називати мене на ім'я.
Звісно, до того, як дізнався, що ви не хочете за мене виходити.
Я цього не казала.
-Сказали. -Аж ніяк.
-Так. -Це не...
Я вас не знаю.
Я вас теж не знаю.
Окрім того, що ви геть не вмієте лазити по стінах.
Самі спробуйте вдягнути оце і вилізти на стіну.
Що таке?
Ви незрівнянна.
Ніхто не казав, що ви така гарна. Аж занадто.
Підуть розмови, адже ж я потвора.
Ваша Величносте.
Георг.
-Георгу. -Що саме вас цікавить?
Що?
Ви мене не знаєте. То що б хотіли дізнатися про мене?
Ну й...
Я не...
Усе.
Гаразд.
Усе?
Я народився передчасно, і всі думали, що я помру, але я вижив.
Я непогано фехтую, а стріляю ще краще.
Моя улюблена їжа — баранина. А рибу не їм. Вона огидна.
Люблю книжки, мистецтво і хорошу розмову.
-Але найбільше я люблю науку. -Науку?
Хімію, фізику і ботаніку, а особливо астрономію.
Зірки на небесах.
Я здібний фермер.
Я б, мабуть, став фермером,
якби вже не був зайнятий.
Тут маю шрам від падіння з коня.
А тут у мене шрам,
бо був дуже незграбним з кухонним ножем, і я дуже нервуюсь,
бо одружуюся з дівчиною, з якою познайомився перед самим весіллям.
Та я не можу себе виказати й полізти на стіну,
бо я король Великої Британії та Ірландії,
і це б спричинило скандал. Але запевняю.
Я не потвора і не звір.
Просто Георг.
Рідна, ми тебе всюди шукали. Що ти...
Ваша Величносте.
А вам я завдячую своїм імовірним щастям.
Ja. Перепрошую. Так. Ні...
Що ж, ви прибули в найдоречнішу мить.
Шарлотта саме вирішувала, чи хоче вона вийти за мене.
Шарлотта не тямиться від щастя...
Ні, вона ще вирішує.
Можливо, вона радше перелізе через стіну.
У будь-якому разі, вирішувати тільки їй.
Я маю повертатися, бо підозрюю, що деякі вартові
вже дуже стривожені й думають, що мене викрали.
Шарлотто.
Надіюсь, побачимося.
Якщо так, то я стоятиму біля архієпископа Кентерберійського.
Не кажи, що досі вагаєшся.
Що ж, для початку я...
маю переодягнутися.
Усе стає на свої місця.
-Що? -Кажу, що вона гарна, чоловіче.
Ідемо?
-Щасти, Ваша Величносте. -Адольфе.
Молитимусь, щоб доля скоро благословила вас дітьми, мем.
Ваша Величносте.
Це честь для мене. Я леді Аґата Денбері.
Я маю ввійти у ваш почет.
-Тоді станемо подругами. -Так.
Будьте обережні, мем.
І знайте, якщо покличете мене, я прийду.
Поквапся, Аґато.
Іду, дорогий.
Маю для тебе сюрприз.
Сюрприз?
Подарунок. Прихопи плащ.
-Вітання. -Дякую.
А що за сюрприз? Куди ти мене везеш?
Побачиш. Зачекай.
Що скажеш?
Красиво. А хто тут живе?
Я переробив його саме для тебе.
Це наш дім? Георгу.
Це твій дім.
Мій дім. Що ти маєш на увазі?
Тут ти житимеш.
Твої речі перенесли під час церемонії.
Я не зовсім розумію.
Якщо це мій дім, то хіба він і не наш теж?
Гадаю, офіційно наш дім — палац Святого Якова,
але ти житимеш тут.
А ти житимеш...
Я маю маєток у К'ю.
-То ти житимеш у К'ю? -Так.
-А я житиму тут? -Так.
Це ж наша шлюбна ніч.
Вже пізно, ти здолала довгий шлях,
ходімо всередину. Познайомишся з прислугою.
-Виспишся. -Ні, Георгу. Це наша шлюбна ніч.
Ми маємо...
Ми одружені.
Хіба ми не маємо робити те, що й усі одружені?
Вимагаєш, щоб я виконав шлюбний обов'язок?
Не вимагаю. Я...
Я і не певна, що таке той обов'язок. Але знаю...
Хіба ми не маємо бути разом цієї ночі?
Гувернантка казала, шлюбна ніч для цього.
Добре. Я лишуся.
-Георгу. -Кажу ж, лишуся. Ти йдеш?
Георгу.
Георгу, я не встигаю. Чекай.
Ти ж тягнула мене в спальню, ні?
-Ні. -Ні?
Не тоді, коли ти поводишся...
Ти сердитий. Що не так? Я щось не те зробила?
Що б це не було, вибач мені.
Тобі немає за що вибачатись. Я...
Я просто хочу в К'ю.
-То їдьмо в К'ю. -Ні, я...
Ти не хочеш, щоб я їхала в К'ю.
Це твій дім.
А там — твій.
Так.
-Зрозуміло. -Справді? Добре.
Отже, все гаразд.
Поговоримо пізніше.
Не все гаразд. Я...
Георгу, то все так і буде?
Такий наш шлюб? Ти там, а я тут?
Так.
Чому?
Я думав, так буде...
Так простіше.
Кому?
Що?
Кому простіше?
-Тобі чи мені? -Не будемо про це.
Я лише хочу знати. Мусиш хоча б...
Я нічого не мушу. Я вирішую. Я вирішив. Я твій король!
Я помилилася.
Думала, ти просто Георг.
Вибачте, Ваша Величносте.
Шарлотто.
Я можу йти, Ваша Величносте, чи ви хочете ще щось сказати?
Шарлотто, це на краще.
Звісно, Ваша Величносте.
Як скажете.
-Брімслі. -Так, Ваша Величносте.
-Ти теж тут. -Я завжди поруч, Ваша Величносте.
Усе добре.
-Так. -Не ходи за мною.
-Мушу, Ваша Величносте. -Не клич мене так.
Ви — королева. Я не можу називати вас інакше.
-То не ходи за мною. -Мушу.
Як королева наказую припинити ходити за мною.
Я присягнувся дбати про вас, Ваша Величносте.
Ти мені не потрібен.
Сподіваюся, з часом ви звикнете до мене.
Чудово.
Можемо й решту життя провести разом.
Вони тверезі?
Не знаю, як варто сказати, Ваша Високосте.
Ще навіть немає 11 ранку.
Неприпустимо.
Її Величність Шарлотта, королева Сполученого королівства.
Вітаю, діти мої.
-Мамо, ще так рано. -Мамо, не можна викликати нас отак.
Так нечесно. Я цього не терпітиму.
-Серйозно. У нас є життя. -Є справи.
Справи — це перелюбствувати з коханками
чи наплодити ще непотрібних байстрюків?
Боже. Тут присутні вразливі леді.
Вразливі?
Повір мені, Едварде. Жодні розмови про секс не вразять твоїх сестер.
Зрозуміли б уже натяк, вийшли заміж і почали розмножуватися.
Може, тоді б у мене з'явилися законні онуки.
Натомість ліворуч одні незаймані, а праворуч самі блудники.
Я, взагалі-то, заміжня жінка.
Так.
І де ж твої діти?
Ти привела на світ нуль спадкоємців.
Я намагаюся.
Та невже? Правда?
Люба, я все тобі пояснила.
Намалювала тобі малюнки.
Ти все правильно робиш? Він точно пхає все куди треба?
Мамо!
Єдина спадкоємиця трону померла.
Поплач, поплач. Помолися.
Я наводжу факти.
Принцеси дітей не мають.
Принци мають їх нечувану кількість.
Позашлюбних дітей від хвойд.
Ми мали одну королівську спадкоємицю. І її не стало.
Поплач. Помолися.
Діти, у нас криза.
Мало того, що мені про це говорив прем'єр.
Тепер про це говорить ще й леді Віслдаун,
тобто про це заговорять усі.
Мамо, думаю, ти трохи перебільшуєш.
-Можливо, це горе... -Ні!
Час шукати чоловіків.
Час змінити коханок на поважних дружин.
Починайте.
Дуже раджу одному з вас народити наступного правителя Британії,
інакше рід вашого батька на ньому ж і урветься.
Народіть мені спадкоємця.
Ми ж не можемо отак узяти і...
Це не складно.
Ми з вашим батьком самі народили 15 дітей.
Не розумію, чому ви всі не можете народити бодай одну.
Треба було перелізти через стіну.
СВІТЛОЇ ПАМ'ЯТІ ЖАКЛІН АВАНТ
Переклад субтитрів: Юрій Бик