Kedves, drága olvasó!
Ez Sarolta királyné története a Bridgerton-históriából.
Nem történelemóra ez:
igaz tények ihlette fikció.
Ha a cselekményszál olykor nem valósághű, az a szerző szándékát tükrözi.
Jó szórakozást!
MIROW (ÉSZAK-NÉMETORSZÁG)
SAROLTA KIRÁLYNÉ – EGY BRIDGERTON-TÖRTÉNET
- Olyan vagy, mint egy szobor. - A szobrok műalkotások.
A művészet szép.
A művészet jobbára kedves a szemnek. De te nevetségesnek tűnsz.
Mire célzol ezzel?
Hat órája fikarcnyit sem mozdultál.
Lyoni selymet viselek,
ami indiai zafírral van kirakva,
200 éves csipkéből készült rátéttel.
Ha túl sokat mozgok, a zafírok szétszaggathatják a csipkét.
Tetejébe a ruha alatt egyedi szabású bálnacsont-merevítés van.
Bálnacsont?
Igen. Bálnacsont, bátyám.
Bálnák csontjai. Bálnák hullottak el, hogy így festhessek.
A legszebb fűzők bálnacsontból vannak. Tudnád, ha tudnál bármit is.
Ha valaha is figyeltél volna, azt is tudnád,
hogy a bálnacsont sajnos meglehetősen kényes és nagyon éles.
És mivel hűen követem a divatot, ez a fűző elég szoros.
Így hát olyan szobornak tűnök,
ami nevetséges, mivelhogy nem tudok mozogni.
És mivel teljes pompámban kell érkeznem, nevetséges ruhát viselek,
ami annyira elegáns, hogy ha sokat mozgok, félő, az alsóneműm halálra kaszabol.
Ó, micsoda öröm úri hölgynek lenni!
Feldúlt vagy.
Ez nem elvetendő lehetőség.
Hogy mocorgok. Úgy döntök, végezzen velem az alsóneműm.
- Sarolta! - Mennyi van hátra? Egy óra?
Úgy vélem, ha szorgalmasan mocorgok,
biztosan elvérezhetek, mielőtt Londonba érünk.
Mondom én, feldúlt vagy. Indulatos.
- Én megértem... - Megérted? Valóban?
Ezt fejtsd ki! Mert nem vagyok feldúlt, sem indulatos.
Dühös vagyok, és nem kapok levegőt.
- Mindkettő neked köszönhető. - Sarolta!
Téged választottak.
- Ez megtiszteltetés. - És mennyire volt nehéz dolgom?
Valaki, aki sok gyermeket szül, és tud olvasni.
Előkelő, királyi vérvonallal rendelkezik. Ennyi kellett. Ez nem megtiszteltetés.
Választhattak volna olyat, aki ostoba annyira, hogy akarja.
Téged akartak. Nem egy ostoba valakit.
Adolphus, gondolkodj! Miért én?
Bárkit megkaphatna.
És mégis átjöttek a kontinensre, hogy levadásszanak.
- Ennek oka van. - Különleges vagy.
Különleges.
Idegen vagyok számukra. Ahogy ők nekünk. Nem tarthatsz ilyen tudatlannak.
Okkal akartak engem, egy idegent.
És ez nem lehet jó ok.
Tudom, hogy nem lehet jó ok,
mert azóta nem néztél a szemembe, hogy elmondtad.
Csak...
Ez jó dolog.
Biztosan boldog leszel.
Forduljunk vissza! Nem akarom.
Az eljegyzési szerződés él.
- Nem. - De.
Forduljunk vissza, különben ugrálni fogok.
Felpattanok, átdöfetem magam ezzel a fűzővel, és kivérzek.
Sarolta!
Nem fogtalak elég keményen, amikor papáék meghaltak.
Túl sokat hagytalak olvasni, teret engedtem a szeszélyeidnek,
így teljes mértékben felelős vagyok azért, hogy most rendkívül önfejű vagy,
és azt hiszed, hogy döntéseket hozhatsz.
Nem. A döntés az én kezemben van.
- Nincs vita. - Nem értem, miért...
Mert ők a Brit Birodalom.
Mi meg egy apró tartomány Németországban.
Nem volt más választásunk.
Nem tehettem mást.
Nincs jó ok.
Az ok valójában akár szörnyű is lehet.
Tudom, hogy senki, aki úgy néz ki, mint te vagy én,
soha nem lépett házasságra közülük senkivel,
de nem kérdőjelezhetem meg,
mert nem tehetem ellenségemmé a világ leghatalmasabb nemzetét.
Ez eldöntetett. Szóval hallgass,
tedd a kötelességedet a hazánk iránt, és légy boldog!
Liebchen!
Sajnálom,
de van rosszabb sors, mint hozzámenni Anglia királyához.
Ülj vissza!
Még tönkreteszed a ruhámat.
Tökéletesnek kell lennem, amikor megérkezem, nem?
Nos.
Felség!
Röstellem, hogy ilyen híreket hozok e késői órán.
- Ne fecsegjen, doktor! Meghalt? - Kicsoda?
A király.
- Meghalt? - Ó, nem.
Nem, asszonyom. A férje jó egészségnek örvend.
Éljen soká a király!
Elment az esze?
Hazaárulás megzavarni a szépítő álmomat.
- Szerencséjére az arcom ritka ékkő. - Felség!
Ha a lefejezés még törvényes lenne, a listán lenne.
Felség!
Doktor, ha nem a király halott...
Akkor ki?
Kedves, drága olvasó!
Az év leghidegebb időszaka
még fagyosabbá vált
a királyi hercegnő halálának szomorú híre nyomán.
Szeretett III. György királyunk és Sarolta királyné leányunokája
gyermekszülésben elhunyt gyermekével együtt.
Szomorú, szomorú. Részvétem.
És míg a szívünk gyászol
a királyi hercegnő elvesztése miatt...
elménk talán még jobban aggódik
a monarchia jövőjéért.
A korona ugyanis most válságban van.
Olyan válságban, amit Sarolta királyné minden bizonnyal dühítőnek talál,
miután vasököllel próbálta szabályozni az úri társaság
házasságközvetítési törekvéseit és a nászpiacot.
E szerző egész Angliával együtt
csak remélni tudja, hogy Sarolta királyné energiáit a házasságközvetítés helyett
végre saját családjára fordítja.
Végtére is őfelségének 13 gyermeke van,
de egyiküktől sem származik trónörökös.
Legalábbis nem törvényes.
Ez elgondolkodtatja az embert.
A királynő tudása afelől, hogy hogyan köttetik a jó házasság,
csupán lárifári?
Kérlek, viselkedj a lehető legkellemesebben!
Fogak!
Fogak.
Kezek.
Kiváló a csípője.
Sok gyermeket szül majd.
És ez jó.
Ez a dolga.
Hogy minél több gyermeket szüljön a fiamnak.
Igen, fenség.
És bemutatnak minket egymásnak őfelségével...
Brimsley!
Vigye el Saroltát a varrónőhöz ruhaigazításra!
Nem szükséges. Elhoztam az esküvői ruhámat.
Szinte rám öntötték.
De készíttettünk az ön számára ruhát.
A ruhám kifejezetten az esküvőre készült, Párizsban.
A csipkét apácák készítették saját kezűleg.
A divatárus szerint à la mode.
A mi ruhánk hagyományos. Egyszerű.
Jobb lesz az.
Jobb?
Én nem láttam ezt a másik esküvői ruhát, amiről beszél,
de egy hagyományos angol ruhán
nincs annyi fodor és sallang,
mint például azon az európai ruhán, amit most épp visel.
A hagyományos ruha
divatosabb lesz... a mi családunk szemében.
Nem.
Igen, hát persze.
Ügyes voltál,
találkozunk a ceremónián.
- Fenség! - Jöjjön! Van pár kérdésem.
- Ez nem így működik, fenség. - Ezt hogy érti?
- Ön megy elöl, és én hátul, fenség. - Nem jöhet mellettem?
Önnel leszek, fenség, öt lépéssel hátrébb.
- Öt lépéssel hátrébb? - Öttel.
- Mindig? - Igen, fenség.
Mindig ott lesz mögöttem, mármint állandóan?
- Ha szükség van rám, fenség. - Mi a neve?
Brimsley, fenség.
Brimsley. Meséljen a királyról!
Ő a király, fenség.
Igen. És?
Nagy-Britannia, Írország és a gyarmatok feje.
- Igen. - Nagyapja októberi halála óta uralkodik.
Említette, hogy ő a király, az uralkodó és egyes területek feje.
- Ezek nem mind ugyanazok? - Ezek tények, fenség.
Felettébb barna a bőre.
Mondtam, hogy mór vére van, asszonyom.
- Azt nem, hogy ilyen barna. - Mondtam, hogy mór vére van.
Nagyon barna.
Mit gondolnak?
Ez gond. Az emberek a szájukra veszik.
Az emberek a szájukra veszik. Ez gond.
- A szerződés már él. - Érvényteleníthető?
- Az esküvő ma lesz, nem mondhatjuk le. - Lehet, hogy muszáj lesz. Ez probléma.
Mi vagyunk a palota.
A probléma csak akkor probléma, ha a palota azt mondja.
Ez tény. Nem igaz?
Az.
A király pedig az anglikán egyház szuverén feje
és e nagyszerű ország uralkodója.
Ezért semmi, amit tesz, nem jelenthet gondot a palotának.
Ugye, Lord Bute?
Nem bizony.
Tehát ennek úgy kell történnie, ahogy a palota kívánta.
Ugye, Lord Bute?
- Igen, úgy. - Jól van.
Akkor a király választása nagyon is szándékos volt.
Hogy egyértelmű legyen...
kibővítjük az esküvő vendéglistáját.
És az ara udvartartását.
- Azt mondja... - A király mondja.
Én az anyjaként csak hallgatok.
A király kívánja bővíteni az esküvő vendéglistáját
és az ara udvartartását.
Hogyne, asszonyom. Csak hát...
Tudja a király, hogy az esküvő hat óra múlva lesz?
Ki hagyna ki egy királyi esküvőt?
Ez jó menet volt.
Szundíthatsz itt egyet, kis feleségem.
Azután lesz egy meglepetésem.
Igen.
Hát persze, köszönöm.
- Várja a fürdő, asszonyom. - Nem figyelmeztetett.
- Nem szóltak. - Mindig szólnak.
Ezúttal nem.
Nem tudhattam, mert az inas nem figyelmeztetett.
Ez spontán dolog volt.
Spontán?
Nem elég, hogy ezt el kell viselnem, most már figyelmeztetés sincs?
Méghozzá bármikor!
Azt mondta, meglepetése van. Egy napon belül kétszer?
Azt hiszem, a meglepetés az, ami miatt izgatott volt.
Az inas azt mondja, levelet kapott
a palotából.
A palotából.
Abból a palotából?
Ez a meglepetés.
Meghívták önöket a királyi esküvőre.
Coral! Elment az esze?
Pedig igaz. Mindkettőjüknek érkezett meghívó.
Már szóltam a divatárusnak. Úton van.
Ma estére már nem tud új ruhát...
Nem, valamit félreért. A mi köreink nem keverednek. Soha.
Biztos vagyok benne!
Basseték szobalánya mondta, hogy meghívót kaptak.
De az özvegy hercegné minket hívott meg. Vagyis önöket.
- Miért? - Nem tudom. De ez nem minden.
Arra kérték, hogy az új királynét az udvartartása tagjaként kísérje.
Látnom kell ezt a levelet.
Most.
Jóképű?
Kedves? Vicces? Melegszívű? Művelt? Kedveli a művészetet? Sportos?
Megbeszélhetjük a nászszertartás sorrendjét.
Csak nem csúnya?
Talán torz külsejű, hisz a szépség belül van.
Nos, biztos nem belül van, de én jó ember vagyok, túllépek ezen.
Az érsek küldött fenségednek néhány igét...
Unalmas? Nem túl okos? Lassú észjárású?
Azon tudok dolgozni.
Elmondhatja.
Talán kegyetlen?
Csodálatos gyermekeik lesznek, fenség.
Azt mondta, mindig velem lesz, Brimsley.
Igen, fenség. Sosem kell aggódnia. Itt leszek.
Használnom kell... az éjjeliedényt.
Ahhoz is mellettem marad?
Távozzanak! Őfensége magányra vágyik.
Ne bámészkodj paraszt módra!
Tégy úgy, mintha már jártál volna itt!
Mind megérkeztek.
Először köszöntöm őket, hogy tisztázzam a helyzetüket
és a király szándékát.
Igen.
ESKÜVŐI SZERTARTÁS – III. GYÖRGY
Az apja baráti viszonyt ápolt a néhai őfelségével,
a fiam nagyapjával, igaz?
Örülök, hogy itt vannak ma velünk
ezen a családi eseményen, Lord Danbury.
Lord. Én...
A hivatalos kinevezést a királytól kapja majd meg.
Önök mától a Lord és Lady Danbury megtisztelő címeket viselik.
A társaság valamennyi tagjának cím dukál.
A társaság, királyi fenség?
Ideje egyesíteni társaságainkat, nem igaz?
Lord és Lady Smythe-Smith!
Lord Danbury.
Képzeld csak el!
Képzelem.
Van némi gond.
- Mit művelt, Brimsley? - A menyasszony eltűnt.
Üdv, hölgyem!
Szüksége van tán segítségre?
Köszönöm, megvagyok. Menjen be, és várakozzon a többi bámész népséggel!
Majd bemegyek. De furdal a kíváncsiság. Mit csinál?
Semmit.
Márpedig csinál valamit.
- Nem én. - Pedig igen.
Ha tudni akarja, próbálom kideríteni, hogy mászhatnék át a falon.
Átmászni...
Miért is?
Mert talán vadállat.
- Vadállat? - Vagy troll.
Kiről beszélünk?
Ez nem tartozik ide. Semmi köze hozzá.
A király.
Senki nem beszél róla. Senki. Nyilván vadállat vagy troll.
Értem.
Tudja, ha ezt itt megragadom... Igen! Segíthetne azzal, hogy felemel.
Egy kérdés.
Megveti a vadállatokat, a trollokat? Számít a külseje?
Nem érdekel, hogy néz ki.
Az nem tetszik, hogy nem tudom. Jöjjön! Fogjon meg itt!
Ha felemel, azt hiszem, átjutok a kerti falon.
Arra kér, emeljem át, hogy elszökhessen?
- Erre kértem. - Észreveszik, hogy eltűnt.
Azon majd később aggódom. Most, ha megkérhetném...
Csak egy kis segítség kell. Siessen!
Nem áll szándékomban segíteni.
Bajba jutott hölgy vagyok. Nem segít egy bajba jutott hölgynek?
Nem, ha az a hölgy megpróbál átmászni egy falon,
hogy ne kelljen hozzám jönnie.
Üdv, Sarolta!
György vagyok.
Szörnyen sajn...
Felség!
Nem felség.
György.
Úgy értem, igen, felség, de önnek csak György.
Én...
Fogadja el a bocsánatkérésemet! Ha tudtam volna...
Akkor? Nem mondta volna el, hogy menekülni próbál?
Nos, nem. Vagyis...
Bocsánatot kérek, felség.
György.
Csak György.
A királyszituáció. Az sajnos túlmutat rajtunk.
Részemről ez születési baleset,
de gondoltam, talán a feleségemként ez nem zavarná,
és önnek csak György lehetnék.
Persze azelőtt, hogy megtudtam, hogy nem akar hozzám jönni.
Ezt nem mondtam.
- De igen. - Nem...
Nem ismerem önt.
Én sem ismerem önt.
Annyit tudok önről, hogy pocsékul mászik falat.
Próbáljon meg falat mászni ilyen ruhában!
Mi az?
Ön páratlanul szép.
Nem mondták. Túl szép is, hogy hozzám jöjjön.
Pletykálni fognak, mivel egy troll vagyok.
Felség!
György.
- György! - Mire kíváncsi?
Tessék?
Nem ismer engem. Mit akar tudni rólam?
Ez igencsak...
Én nem...
Mindent.
Hát jó.
Mindent?
Koraszülött voltam, és mindenki azt hitte, meghalok, de nem így lett.
Jó vívó vagyok, de még jobb lövész.
A kedvenc ételem a birka. Halat nem eszem, az borzalmas.
Szeretem a könyveket, a művészetet és a jó beszélgetéseket.
- Leginkább a tudományt szeretem. - A tudományt?
A kémiát, fizikát, botanikát, de főként a csillagászatot.
A mennybolt csillagait. Kiváló gazda is vagyok.
Talán gazda lennék, ha nem...
Ha nem lenne már hivatásom.
Ez a heg annak a nyoma, hogy leestem a lovamról.
Ez a másik itt meg azé,
hogy ügyetlenkedtem egy hámozókéssel, és izgulok amiatt,
hogy elveszek egy lányt, akivel az esküvőnk előtt találkoztunk.
De nem mutathatom ki, nem mászhatok át a falon,
mert Nagy-Britannia és Írország királya vagyok,
és ez botrányt keltene. De ígérem:
nem vagyok sem troll, sem vadállat.
Csak György.
Liebchen, már mindenhol kerestünk. Mégis mit...
Felség!
Hát ön a felelős a jövőbeli boldogságomért.
Ja. Bocsánatot kérek. Igen. Nem...
Nos, a legjobb pillanatban érkezett.
Sarolta épp arról készül dönteni, hogy feleségül akar-e jönni hozzám.
- Sarolta repes az örömtől, hogy... - Nem, még gondolkodik.
Lehet, hogy inkább átmászik a falon.
Akárhogy is, a választás teljes mértékben rajta áll.
Én most visszamennék, mert gyanítom, hogy mostanra
egy-két őr már azon aggódik, hogy elraboltak.
Sarolta!
Remélem, látom bent.
És ha igen, én leszek az, aki a canterburyi érsek mellett áll.
Ne mondd, hogy még habozol!
Nos, először is...
Át kell öltöznöm.
Hát minden szépen összeállt.
- Tessék? - Gyönyörű a menyasszony, férjuram.
Mehetünk?
- Minden jót, felség! - Adolphus!
Imádkozni fogok a mielőbbi gyermekáldásért, asszonyom.
Felség!
Ez megtiszteltetés. Lady Agatha Danbury vagyok.
Az udvarhölgye leszek.
- Akkor jó barátok leszünk. - Igen.
Legyen óvatos, asszonyom!
Jegyezze meg, hogy ha értem küldet, jövök!
Siess, Agatha!
Jövök, kedvesem.
Van egy meglepetésem.
Meglepetés?
Igazából ajándék. Kelleni fog a köpenyed.
- Gratulálok! - Köszönöm.
Mi a meglepetés? Hová viszel?
Majd meglátod. Várj!
Mit szólsz?
Nagyon szép. Ki lakik itt?
Csak neked alakíttattam át.
Ez a házunk? György!
Ez a te házad.
Az én házam. Ezt hogy érted?
Itt fogsz lakni. A szertartás közben áthozattam a holmidat.
Nem igazán értem.
Ha ez az én házam, akkor nem a mi házunk is?
Hivatalosan a St James's-palota a házunk,
de te itt laksz majd.
Te pedig...
Van egy birtokom Kew-ban.
- Szóval te Kew-ban laksz majd? - Igen.
- Én pedig itt? - Igen.
Ez a nászéjszakánk.
Késő van, utaztál, hagylak elvonulni. Meg kell ismerned a személyzetet is.
- Aludnod kell. - Nem, György. Ez a nászéjszakánk.
Úgy szokás...
Házasok vagyunk.
Nem azt kellene tennünk, amit a házasoknak?
Követeled, hogy teljesítsem a hitvesi kötelességem?
Nem követelem. Én...
Nem is tudom, mi a hitvesi kötelesség. Csak...
Nem töltjük együtt ezt az éjszakát?
A nevelőnőm mondta, hogy így kell történnie.
Rendben. Maradok.
- György! - Mondom, maradok. Jössz?
György!
- Alig érlek utol! Lassíts! - Azt mondtad, a hálóban a helyem.
- Nem. - Nem?
Nem, ha így fogsz viselkedni...
Dühös vagy. Mi a gond? Mit követtem el? Bármi is az, kérlek, bocsásd meg!
Nincs miért bocsánatot kérned. Csak Kew-ba akarok menni.
- Menjünk hát Kew-ba! - Nem, én...
Nem akarod, hogy veled tartsak.
- Ez a te otthonod. - Az a tiéd.
Igen.
- Értem. - Valóban. Akkor jó.
Minden rendben.
Később beszélünk.
Nincs minden rendben. Én...
György, ez már csak így lesz?
Ez a házasságunk? Te ott, én itt?
Igen.
Miért?
Azt hittem...
Így könnyebb.
Kinek?
Tessék?
Kinek könnyebb?
- Neked vagy nekem? - Nem vita tárgya.
Érteni akarom. El kell mondanod...
Semmit nem kell tennem. Én döntök. Döntöttem. A királyod vagyok!
Tévedtem.
Azt hittem, csak György vagy.
Bocsásson meg, felség!
Sarolta!
Visszavonulhatnék, felség, vagy mondani akart még valamit?
Sarolta, így a legjobb.
Természetesen, felség.
Ahogy óhajtja.
- Brimsley! - Igen, felség.
- Ön is itt van. - Ahol ön, felség.
Jól vagyok.
- Igen, felség. - Nem kell követnie.
- De, felség. - Ne szólítson felségnek!
Ön a királyné, felség. Nem hívhatom másként.
- Akkor ne kövessen! - Muszáj.
Királynéjaként parancsolom, hogy ne kövessen.
Esküdt kötelességem, hogy vigyázzak önre, felség.
Nem akarom látni.
Remélem, idővel hozzám szokik, felség.
Csodálatos.
Életünk végéig együtt lehetünk.
Józanok?
Nem tudom, helyes volna-e elmondanom, felség.
Még délelőtt 11 sincs.
Botrányos!
Őfelsége Sarolta, az Egyesült Királyság királynője.
Üdv, gyermekeim!
- De korán van, mami! - Anya, nem vehetsz így elő minket.
Ez nem igazságos. Ezt nem tűröm.
- Tényleg. Van saját életünk. - Rengeteg dolgunk van.
Dolgotok? Hogy paráználkodtok a szeretőitekkel,
vagy hogy haszontalan fattyakat csináltok?
Szavamra! Vannak itt befolyásolható hölgyek is.
Befolyásolható?
Hidd el, Eduárd!
Semmilyen szexuális célzás nem befolyásolja a húgaidat.
Pedig tán ötleteket adna a házassághoz és a paráználkodáshoz.
- Anyám! - Akkor talán lesznek törvényes unokáim.
Ehelyett balra tőlem szüzek, jobbra pedig kurvák.
Én férjezett asszony vagyok.
Igen.
És hol vannak a bébik?
Eddig nulla trónörököst csináltál.
Igyekszem.
Tényleg? Valóban?
Drágám, mindent elmagyaráztam neked.
Rajzoltam neked képeket.
Helyesen csináljátok? Biztosan jó helyre teszi?
Anya!
Az egyetlen trónörökös halott.
Szomorú, szomorú. Részvétem.
Csak tényeket közlök.
A hercegnőknek nincs gyermeke.
A hercegeknek rekordszámú gyermeke született.
Lotyók törvénytelen fattyai.
Egyetlen trónörökösünk volt, de meghalt.
Szomorú, részvétem.
Gyermekeim, ez válság!
Hallottam, a miniszterelnök is megemlítette.
Mi több, Lady Whistledown is ezen csámcsog,
így nemsoká mindenki más is.
Anya, talán egy kicsit túlbuzgó vagy.
- Talán a gyász... - Nem!
Ideje férjet találnotok.
Ideje a szeretőket tisztes feleségekre cserélnetek.
Fogjatok hozzá!
Nemzzétek meg az Egyesült Királyság következő uralkodóját,
különben apátok vérvonala vele együtt a sírba száll!
Csináljatok nekem királyi bébit!
Anya, nem várhatod el tőlünk...
Ez nem nehéz feladat.
Apátokkal 15 királyi bébit hoztunk össze segítség nélkül.
Nem értem, miért nem tudtok csinálni akár csak egyet is.
Át kellett volna másznom a falon.
JACQUELINE AVANT EMLÉKÉRE
A feliratot fordította: Büki Gabriella