‫קורא יקר וחביב,‬
‫זהו סיפורה של המלכה שרלוט מברידג׳רטון.‬
‫זה לא שיעור בהיסטוריה;‬
‫זוהי פיקציה שנכתבה בהשראת עובדות.‬
‫כל השינויים שהוסיפה הסופרת‬ ‫הנם מכוונים בהחלט.‬
‫תיהנו!‬
‫- מירוב‬ ‫(צפון גרמניה) -‬
‫- ברידג'רטון: סיפורה של המלכה שרלוט -‬
‫את מזכירה פסל.‬
‫פסלים הם יצירות אמנות.‬
‫אמנות היא דבר יפה.‬
‫אמנות יכולה להיות יפה למראה.‬ ‫המראה שלך מעורר גיחוך.‬
‫אתה חותר לאנשהו?‬
‫את קפואה במקומך כבר שש שעות.‬
‫אני לובשת משי מליון,‬
‫משובץ אבני ספיר מהודו,‬
‫מכוסה בתחרה בת מאתיים שנה.‬
‫ממה ששמעתי, אם מתנועעים יותר מדי,‬ ‫אבני הספיר עלולות לקרוע את התחרה.‬
‫ואם זה לא מספיק, השמלה יושבת‬ ‫על בסיס מיוחד עשוי מזיפות לווייתנים.‬
‫מזיפות לווייתנים?‬
‫כן. מזיפות לווייתנים, אחי.‬
‫עצמות של לווייתנים.‬ ‫לווייתנים מתו כדי שאוכל להיראות ככה.‬
‫כל המחוכים המשובחים‬ ‫עשויים מזיפות לווייתנים. כל אחד יודע.‬
‫אילו הקשבת לפעמים,‬ ‫היית גם יודע שהבעיה של מזיפות לווייתנים‬
‫היא שהן עדינות מאוד, וגם חדות מאוד.‬
‫וכמובן, אני בשיא האופנה,‬
‫ולכן המחוך הזה צמוד ביותר.‬
‫אז אני מזכירה פסל ונראית מגוחך,‬ ‫אבל זה משום שאינני יכולה לזוז.‬
‫ומאחר שעליי להגיע ולהיות מוצגת לראווה,‬ ‫נגזר עליי ללבוש שמלה מגוחכת‬
‫שהיא כה מסוגננת שאם אנוע יותר מדי,‬ ‫תחתוניי עלולים לדקור אותי עד מוות.‬
‫הו, איזה אושר זה להיות ליידי.‬
‫את נסערת.‬
‫ואכן שקלתי ללכת בדרך זו.‬
‫לנוע. לתת לתחתוניי להרוג אותי.‬
‫שרלוט...‬ ‫-כמה זמן נותר? עוד שעה עד שנגיע?‬
‫אני מאמינה שאם אתנועע במרץ,‬
‫ודאי אוכל לדמם עד מוות בטרם נגיע ללונדון.‬
‫כמו שאמרתי, את נסערת. רגשנית.‬
‫אני מבין...‬ ‫-אתה מבין? באמת?‬
‫אשמח לשמוע, שכן איני נסערת וגם לא רגשנית.‬
‫אני כועסת, ואינני יכולה לנשום,‬
‫ואתה אשם בשני הדברים, אחי.‬
‫שרלוט...‬
‫את נבחרת.‬
‫זה כבוד גדול.‬
‫כמה קשה היה להיבחר?‬
‫מישהי שתוכל ללדת ילדים רבים, שיודעת לקרוא,‬
‫בעלת גינונים חברתיים, ונצר לשושלת מלוכה.‬
‫אלה היו הדרישות שלהם. זה לא כבוד.‬
‫ויכולת לומר להם שיבחרו מישהי אחרת,‬ ‫שבטיפשותה תרצה בזה.‬
‫הם לא רצו טיפשה, הם רצו אותך.‬
‫אדולפוס, תחשוב!‬
‫למה דווקא אני?‬
‫הוא יכול היה לבחור בכל אחת!‬ ‫ובכל זאת, הם חצו יבשת שלמה כדי להגיע אליי.‬
‫יש לזה סיבה.‬
‫מפני שאת מיוחדת.‬
‫מיוחדת...‬
‫אני זרה להם.‬
‫הם זרים לנו. אתה באמת חושב שאני בורה?‬
‫יש סיבה לכך שהם רצו דווקא אותי. זרה.‬
‫וזו בוודאי לא סיבה טובה.‬
‫אני יודעת שזו לא סיבה טובה,‬
‫מפני שלא הסתכלת לי בעיניים מאז שסיפרת לי.‬
‫פשוט...‬
‫זה דבר טוב.‬
‫את תהיי מאושרת.‬
‫חזרו הביתה. זה לא יקרה.‬
‫חתמתי על חוזה האירוסין. זה יקרה.‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫אחי, תחזיר אותם הביתה, או שאקפץ.‬
‫אקפץ, אשתפד על המחוך המגוחך הזה‬ ‫ואדמם למוות.‬
‫שרלוט!‬
‫אני יודע שהיה עליי לנקוט כלפייך ביד קשה‬ ‫כשאמא ואבא נפטרו.‬
‫אפשרתי לך לקרוא יותר מדי,‬
‫ונעניתי לכל גחמותייך,‬
‫ולכן אני נושא במלוא האחריות לעובדה‬ ‫שכעת את עקשנית ביותר,‬
‫וטועה לחשוב שיש ביכולתך לקבל החלטות.‬
‫אינך יכולה. אני הוא האחראי.‬
‫זה יקרה.‬ ‫-אינני מבינה מדוע לא...‬
‫מפני שהם האימפריה הבריטית,‬
‫ואנחנו מחוז זעיר בגרמניה.‬
‫לא הייתה לנו ברירה!‬
‫לא הייתה לי ברירה.‬
‫אין סיבה טיבה.‬
‫למעשה, ייתכן שזו סיבה איומה.‬
‫אני יודע שאף אדם שנראה כמוך או כמוני‬
‫לא התחתן עם אחד מהם, מעולם לא,‬
‫אך אסור לי להטיל ספק,‬
‫מפני שאסור לי להסתכסך‬ ‫עם האומה החזקה ביותר בעולם.‬
‫הנושא סגור. אז סתמי את פיך,‬
‫מלאי את חובתך למדינה,‬
‫והיי מאושרת!‬
‫יקירתי,‬
‫אני מצטער,‬
‫אבל יש גורלות גרועים‬ ‫מלהתחתן עם מלך אנגליה.‬
‫הישען לאחור.‬
‫אתה מסכן את השמלה שלי.‬
‫עליי להיראות מושלמת כשאגיע, הלא כן?‬
‫ובכן?‬
‫הוד מלכותך.‬
‫צר לי להפריע לך בשעה כזאת עם בשורות כאלה.‬
‫שתוק, דוקטור, ותדבר!‬
‫הוא מת?‬ ‫-הוא?‬
‫המלך.‬
‫הוא מת?‬ ‫-לא!‬
‫לא, גברתי. בעלך בקו הבריאות.‬
‫יחי המלך.‬
‫אין שכל בראשך?‬
‫הפרעה לשנת היופי שלי כמוה כבגידה.‬
‫יש לך מזל שפניי הם תכשיט נדיר.‬ ‫-הוד מלכותך...‬
‫אילו עוד יכולתי לערוף ראשים,‬ ‫אתה היית מצטרף לתור.‬
‫הוד מלכותך!‬
‫דוקטור, אם המלך אינו מת...‬
‫מי מת?‬
‫קורא יקר וחביב,‬
‫העונה הקרה של השנה קרה מתמיד הפעם,‬
‫בעקבות הבשורה העצובה על מותה של הנסיכה.‬
‫נכדתם של מלכנו היקר, ג׳ורג׳ השלישי,‬ ‫ושל המלכה שרלוט,‬
‫מתה בשעת הלידה, וכמוה גם התינוק.‬
‫צער, צער. תפילות.‬
‫ובעוד לבנו מתאבל‬
‫על מותה של הנסיכה,‬
‫ראשנו מתאבל אף יותר‬
‫על עתידה של המונרכיה עצמה.‬
‫שכן הכתר נקלע למשבר;‬
‫משבר אשר בוודאי מרגיז מאוד את המלכה שרלוט,‬
‫לאחר ששלטה במאמצי השידוך של הבון־טון,‬
‫ובשוק הנישואין, באגרוף ברזל.‬
‫סופרת זו, ואנגליה כולה,‬
‫יכולים רק לקוות שהמלכה שרלוט‬ ‫תפנה סוף־סוף את אנרגיות השידוך שלה‬
‫אל משפחתה שלה.‬
‫אחרי הכול, להוד מלכותה יש 13 צאצאים,‬
‫ולעת עתה, אין לה יורש מלכותי מאף אחד מהם.‬
‫לפחות לא יורש שאינו ממזר.‬
‫זה מעורר פליאה;‬
‫האם הבנתה של המלכה ביצירת נישואים מוצלחים‬
‫היא הבלים ותו לא?‬
‫אנא, הסבירי פנייך.‬
‫שיניים?‬
‫שיניים.‬
‫ידיים.‬
‫יש לך אגן טוב.‬
‫תלדי ילדים רבים.‬
‫זה טוב.‬
‫זה תפקידך.‬
‫ילדים רבים ככל האפשר, לבני.‬
‫כן, הוד מעלתך.‬
‫יכירו לי את הוד מלכותו בקרוב, או...?‬
‫ברימסלי,‬
‫קח את שרלוט לתופרת‬ ‫כדי שתתאים לה את שמלתה.‬
‫אין צורך. הבאתי את שמלת הכלולות שלי.‬
‫היא מתאימה לי היטב.‬
‫אבל סיפקנו לך שמלה.‬
‫השמלה שלי עוצבה במיוחד לחתונה, בפריז.‬
‫נזירות רקמו את התחרה בעבודת יד.‬
‫התופרת אמרה שזה שיא האופנה.‬
‫השמלה שלנו היא מסורתית. פשוטה.‬
‫היא תתאים יותר.‬
‫יותר?‬
‫לא ראיתי את שמלת הכלולות האחרת הזו,‬
‫אך לשמלה אנגלית מסורתית‬
‫אין את כל המלמלות המיותרות‬
‫של השמלה האירופאית‬ ‫אותה את לובשת כרגע, למשל.‬
‫השמלה המסורתית תהיה יותר...‬
‫בסגנון שלנו. למשפחה שלנו.‬
‫כן, כמובן.‬
‫כל הכבוד.‬
‫ניפגש בחתונה.‬
‫הוד מעלתך.‬ ‫-בוא איתי. יש לי שאלות.‬
‫לא כך נהוג, הוד מעלתך.‬ ‫-מה פירוש?‬
‫את צועדת שם, ואני מאחורייך, הוד מעלתך.‬ ‫-אסור לך לצעוד איתי?‬
‫אני תמיד איתך, הוד מעלתך,‬ ‫חמישה צעדים מאחורייך.‬
‫חמישה צעדים מאחוריי?‬ ‫-אכן.‬
‫תמיד?‬ ‫-תמיד, הוד מעלתך.‬
‫אתה תמיד שם, מאחוריי, כל הזמן?‬
‫בכל מצב, הוד מעלתך.‬
‫מה שמך?‬
‫ברימסלי, הוד מעלתך.‬
‫ברימסלי. ספר לי על המלך.‬
‫הוא המלך, הוד מעלתך.‬
‫כן. ו...?‬
‫הוא שליט בריטניה,‬
‫אירלנד, והמושבות, הוד מעלתך.‬ ‫-כן.‬
‫הוא הוכתר כמונרך באוקטובר שעבר,‬ ‫לאחר מות סבו.‬
‫ברימסלי, סיפרת לי שהוא המלך,‬ ‫שהוא השליט, ושהוא המונרך.‬
‫אלה הן מילים נרדפות, הלא כן?‬ ‫-אלה הן עובדות, הוד מעלתך.‬
‫היא שחומה מאוד.‬
‫אמרתי שאבותיה היו מורים, גברתי.‬ ‫-לא אמרת שהיא תהיה שחומה כל כך.‬
‫אך אמרתי שאבותיה היו מורים.‬
‫שחומה מאוד.‬
‫דעתכם?‬
‫זו בעיה. זה יעורר רכילות.‬
‫זה יעורר רכילות. זו בעיה.‬
‫כבר חתמנו על הסכמי הסחר.‬
‫אפשר לבטל אותם?‬
‫אי אפשר לבטל את החתונה המלכותית בו ביום.‬
‫ייתכן שאין ברירה. זו אכן בעיה.‬
‫אנחנו הארמון.‬
‫בעיה היא בעיה רק אם הארמון אומר שהיא בעיה.‬
‫זו עובדה. הלא כן?‬
‫אכן.‬
‫והמלך הוא ראש הכנסייה האנגליקנית,‬
‫ושליטה של ארצנו הנהדרת.‬
‫לפיכך, מעשיו לעולם לא יהוו בעיה לארמון.‬
‫נכון, הלורד ביוט?‬
‫אכן.‬
‫ובכן, זה בוודאי מה שהארמון רצה.‬
‫הלא כן, הלורד ביוט?‬
‫כן, בוודאי.‬ ‫-יפה.‬
‫אם כן, בחירתו של המלך הייתה מכוונת בהחלט.‬
‫כדי להבהיר זאת,‬
‫נרחיב את רשימת אורחי החתונה,‬
‫ונגדיל את החצר שלה.‬
‫את אומרת ש...?‬ ‫-המלך אומר.‬
‫אני רק אמו. אינני אומרת דבר.‬
‫המלך מבקש להרחיב את רשימת אורחי החתונה,‬
‫ולהגדיל את החצר שלה.‬
‫בוודאי, גברתי. אבל...‬
‫המלך מודע לכך שהחתונה תתרחש בעוד שש שעות?‬
‫מי לא רוצה לבוא לחתונה מלכותית?‬
‫זה...‬
‫היה מוצלח.‬
‫את רשאית לנמנם כאן, אשתי.‬
‫ואז, יש לי הפתעה.‬
‫כן...‬
‫כמובן. תודה.‬
‫האמבטיה מוכנה, גברתי.‬
‫לא הזהרת אותי.‬
‫לא הייתה התרעה.‬ ‫-תמיד יש התרעה.‬
‫לא הפעם.‬
‫לא הייתה התרעה‬ ‫מפני שרב המשרתים לא התריע.‬
‫זה היה ספונטני.‬
‫ספונטני?‬
‫כאילו לא מספיק שעליי לסבול את זה,‬
‫כעת עליי לסבול את זה בלי אזהרה?‬
‫בכל עת?‬
‫הוא אמר שיש לו הפתעה.‬ ‫זה יקרה פעמיים ביום אחד?!‬
‫דומני שההפתעה היא שריגשה אותו.‬
‫רב המשרתים אמר שהוא קיבל מכתב‬
‫מן הארמון.‬
‫הארמון?‬
‫ה־ארמון?‬
‫זו ההפתעה.‬
‫הוזמנתם לחתונה המלכותית.‬
‫קורל, יצאת מדעתך?‬
‫זה נכון. הגיעה הזמנה לשניכם.‬
‫כבר קראתי לתופרת. היא בדרכה הנה.‬ ‫היא לא תספיק לתפור שמלה חדשה עד הערב, אך...‬
‫לא, טעות בידך.‬
‫אנחנו והם לא מתערבבים. אף פעם.‬
‫אני בטוחה!‬
‫המשרתת של ליידי באסט‬ ‫אמרה שגם הם קיבלו הזמנה.‬
‫שהנסיכה האלמנה הזמינה את הצד שלנו.‬ ‫כלומר... את הצד שלך.‬
‫למה?‬
‫לא יודעת. אבל זה לא הכול.‬
‫את תהיי בת־לוויה למלכה החדשה‬
‫כחלק מחצר המלכות שלה!‬
‫מוטב שתראי לי את המכתב הזה.‬
‫עכשיו!‬
‫הוא נאה?‬
‫הוא טוב־לב? הוא מצחיק? הוא...‬
‫חם? משכיל? אמנותי? אתלטי?‬
‫הבה נדון בפרטי הטקס, הוד מעלתך.‬
‫הוא מכוער?‬
‫אולי יש בו מום כלשהו? הרי היופי הוא בִּפְנים.‬
‫טוב, לא באמת בִּפְנים,‬ ‫אבל אני אדם טוב. אני אתגבר.‬
‫הארכיבישוף שלח כמה פסוקים‬ ‫להוד מעלתך, אם...‬
‫הוא משעמם? חסר בינה? רפה שכל?‬
‫יש לי מה לעשות עם זה.‬
‫אתם יכולים לגלות לי. הוא אכזר?‬
‫יהיו לכם ילדים מקסימים, הוד מעלתך.‬
‫אמרת שתהיה איתי תמיד, ברימסלי.‬
‫כן, הוד מעלתך.‬
‫אל דאגה, אהיה כאן.‬
‫אני צריכה...‬
‫להשתמש בסיר הלילה.‬
‫גם אז תהיה איתי?‬
‫אנא צאו. הוד מעלתה זקוקה לפרטיות.‬
‫אל תלטשי עיניים כמו איכרה.‬
‫התנהגי כאילו ביקרת פה בעבר.‬
‫כולם הגיעו.‬
‫אברך אותם ראשונה כדי להבהיר מה מעמדם,‬
‫ומה כוונותיו של המלך.‬ ‫-כן.‬
‫אביך היה מיודד עם הוד מלכותו המנוח,‬
‫סבו של בני. הלא כן?‬
‫אני שמחה שאתה כאן איתנו היום‬
‫באירוע משפחתי זה,‬
‫לורד דנברי.‬
‫לורד? אני...‬
‫תקבל את ההכרזה הרשמית מידי המלך.‬
‫מעתה יהיה לכם הכבוד‬ ‫להיקרא ״לורד וליידי דנברי״.‬
‫כל חבר בבון־טון חייב שיהיה לו תואר אצולה.‬
‫הבון־טון, הוד מלכותך?‬
‫הגיע הזמן שנהיה חברה מאוחדת,‬
‫הלא כן?‬
‫הלורד והליידי סמיית׳־סמית׳.‬
‫״לורד דנברי״.‬
‫תארי לך!‬
‫אני מתארת לי.‬
‫ישנה בעיה.‬
‫מה כבר עשית, ברימסלי?‬
‫הכלה איננה.‬
‫שלום, גברתי.‬
‫האם זקוקה את לעזרה כלשהי?‬
‫אני בסדר גמור, תודה.‬
‫אתה יכול לחזור פנימה‬ ‫ולחכות לצד יתר הסקרנים.‬
‫בסדר, אבל קודם כול, אני תוהה...‬ ‫מה את עושה?‬
‫כלום.‬
‫את עושה משהו.‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫אם אתה מוכרח לדעת, אני מנסה לברר‬ ‫מה הדרך הטובה ביותר לטפס מעל לחומה.‬
‫לטפס...?‬
‫לשם מה?‬ ‫-משום שאני חוששת שהוא בהמה.‬
‫בהמה?‬ ‫-או טרול.‬
‫במי מדובר?‬
‫מה זה שייך? זה לא עניינך.‬
‫המלך.‬
‫אף אחד לא מוכן לדבר עליו.‬
‫הוא מוכרח להיות בהמה או טרול.‬
‫הבנתי.‬
‫אולי, אם אחזיק שם... כן!‬
‫אולי תעזור ותרים אותי?‬
‫שאלה אחת:‬
‫אינך מחבבת בהמות וטרולים?‬
‫המראה שלו חשוב?‬
‫לא אכפת לי איך הוא נראה.‬
‫מה שמפריע לי זה חוסר הידיעה. אז...‬
‫תחזיק אותי כאן. בעזרה הרמה,‬ ‫אני מאמינה שאצליח לעבור את החומה.‬
‫את רוצה שארים אותך כדי שתוכלי לברוח?‬
‫כך אמרתי, כן.‬ ‫-אנשים יבחינו בחסרונך, הלא כן?‬
‫אחשוב על כך בהמשך. ועכשיו, ברשותך...‬
‫אני זקוקה לעזרה קלה. הזדרז.‬
‫אין לי כל כוונה לעזור לך.‬
‫אני ליידי במצוקה.‬
‫אתה מסרב לעזור לליידי במצוקה?‬
‫אני מסרב כשהליידי במצוקה מנסה לטפס על חומה‬
‫כדי שלא תצטרך להתחתן איתי.‬
‫שלום, שרלוט.‬
‫אני ג׳ורג׳.‬
‫אני ממש...‬
‫הוד מלכותך.‬
‫לא ״הוד מלכותך״.‬
‫ג׳ורג׳.‬
‫כן, ״הוד מלכותך״, אבל...‬
‫בשבילך, רק ״ג׳ורג׳״.‬ ‫-אני...‬
‫אנא, קבל את התנצלותי.‬
‫אילו ידעתי שאתה אתה...‬
‫מה היית עושה?‬
‫לא מגלה לי שאת מנסה לברוח?‬
‫טוב, כן. כלומר...‬
‫באמת סליחה, הוד מלכותך.‬
‫״ג׳ורג׳״.‬
‫רק ״ג׳ורג׳״.‬
‫סיטואציית המלך הזו...‬
‫היא גדולה בהרבה מאיתנו.‬
‫תאונת לידה מצערת בצד שלי.‬
‫אבל חשבתי שאולי, בתור אשתי,‬
‫תוכלי להתעלם מזה,‬ ‫ולראות אותי כג׳ורג׳ ותו לא?‬
‫זה היה, מן הסתם, לפני שנודע לי‬ ‫שאינך רוצה להתחתן איתי.‬
‫לא אמרתי את זה.‬
‫אמרת.‬ ‫-לא אמרתי.‬
‫אמרת.‬ ‫-זה לא...‬
‫אינני מכירה אותך.‬
‫גם אני לא מכיר אותך.‬
‫רק שאת...‬
‫גרועה מאוד בטיפוס על חומות.‬
‫נראה אותך מטפס על חומה במחלצות האלה!‬
‫מה?‬
‫אין דומה לך.‬
‫לא סיפרו לי שאת יפה כל כך.‬ ‫ייתכן שאת יפה מדי בשבילי.‬
‫זה יעורר רכילות. אני הרי טרול.‬
‫הוד מלכותך...‬
‫״ג׳ורג׳״.‬
‫ג׳ורג׳.‬ ‫-מה את רוצה לדעת?‬
‫מה?‬
‫את לא מכירה אותי.‬ ‫מה את רוצה לדעת עליי?‬
‫זה...‬
‫אני לא...‬
‫את הכול.‬
‫בסדר.‬
‫הכול?‬
‫נולדתי בטרם עת,‬ ‫וכולם חשבו שאמות, אבל זה לא קרה.‬
‫אני לא רע בסיף, וטוב בירי למטרה.‬
‫המאכל האהוב עליי הוא בשר כבש.‬ ‫אני מסרב לאכול דגים, זה מגעיל.‬
‫אני אוהב ספרים, ואמנות, ושיחה טובה.‬
‫ובעיקר, אני אוהב מדע.‬
‫מדע?‬
‫כימיה, פיזיקה ובוטניקה,‬ ‫ובייחוד אסטרונומיה.‬
‫הכוכבים שבשמיים.‬
‫אני חקלאי טוב.‬
‫בטח הייתי חקלאי, לולא ה...‬
‫ההתחייבויות הקודמות.‬
‫יש לי פה צלקת כי נפלתי מסוס.‬
‫יש לי פה צלקת כי...‬
‫אני שלומיאל והשתמשתי בסכין,‬
‫ומלחיץ אותי מאוד‬
‫להתחתן עם בחורה שאני פוגש‬ ‫דקות ספורות לפני חתונתנו.‬
‫אבל אסור לי להראות את זה,‬ ‫ולטפס על חומה, כי...‬
‫אני מלך בריטניה ואירלנד, וזה...‬
‫יגרום לסקנדל. אבל...‬
‫אני מבטיח לך,‬
‫אני לא טרול,‬
‫ולא בהמה.‬
‫רק ג׳ורג׳.‬
‫יקירתי,‬
‫חיפשנו אותך בכל מקום! מה את...‬
‫הוד מלכותך.‬
‫אתה בוודאי האחראי לאושרי העתידי.‬
‫יא.‬
‫סליחה, כן.‬
‫ובכן, הגעת בעיתוי מצוין.‬
‫שרלוט בדיוק עמדה להחליט‬
‫אם היא רוצה להתחתן איתי.‬
‫שרלוט מאושרת להיות...‬
‫לא, היא עוד לא החליטה.‬
‫היא עשויה לטפס על החומה במקום זאת.‬
‫כך או כך, ההחלטה היא שלה.‬
‫טוב, כדאי שאחזור,‬
‫כי חלק מהשומרים בטח‬ ‫כבר חוששים וחושבים שנחטפתי.‬
‫שרלוט.‬
‫אני מקווה לראות אותך שם.‬
‫ואם כן, אני אהיה זה‬ ‫שיעמוד ליד הארכיבישוף מקנטרברי.‬
‫אל תגידי לי שאת עדיין מתלבטת!‬
‫ובכן, קודם כול,‬
‫אני צריכה להחליף בגדים.‬
‫החלקים מתחילים להתחבר.‬
‫מה?‬ ‫-אמרתי שהיא נראית נפלא, בעלי.‬
‫שנתחיל?‬
‫שמרי על עצמך, הוד מלכותך.‬ ‫-אדולפוס.‬
‫אתפלל שבקרוב תתברכי בילדים, גברתי.‬
‫הוד מלכותך.‬
‫לכבוד הוא לי. אני ליידי אגתה דנברי.‬
‫אהיה חלק מחצר המלכות שלך.‬
‫אז נהיה חברות טובות.‬ ‫-כן.‬
‫היזהרי, גברתי.‬
‫ודעי לך שאם תקראי לי, אבוא.‬
‫מהרי, אגתה.‬
‫אני באה, יקירי.‬
‫יש לי הפתעה בשבילך.‬
‫הפתעה?‬
‫מתנה, למעשה.‬
‫הביאי את גלימתך.‬
‫ברכותיי.‬ ‫-תודה.‬
‫מהי ההפתעה? לאן אתה לוקח אותי?‬
‫את תראי. חכי.‬
‫מה דעתך?‬
‫מקסים. מי גר כאן?‬
‫עיצבתי אותו מחדש במיוחד בשבילך.‬
‫זה הבית שלנו? ג׳ורג׳...‬
‫זה הבית שלך.‬
‫זה הבית שלי? מה פירוש?‬
‫כאן תגורי.‬
‫דאגתי שחפצייך יועברו הנה במהלך הטקס.‬
‫אני לא בטוחה שהבנתי.‬
‫אם זה ביתי, האין זה גם ביתנו?‬
‫אני מניח שרשמית,‬ ‫ארמון סנט ג׳יימס הוא ביתנו,‬
‫אבל כאן תגורי.‬
‫ואתה תגור...?‬
‫יש לי אחוזה בקיו.‬
‫אז אתה תגור בקיו?‬
‫כן.‬
‫ואני אגור כאן?‬ ‫-כן.‬
‫זה ליל הכלולות שלנו.‬
‫והשעה מאוחרת. ונסעת בדרכים.‬
‫ארשה לך להיכנס, להכיר את המשרתים, ו...‬
‫ללכת לישון.‬ ‫-לא, ג׳ורג׳. זה ליל הכלולות שלנו.‬
‫אנחנו אמורים...‬
‫אנחנו נשואים.‬
‫האם לא נעשה את מה שזוגות נשואים עושים?‬
‫האם את דורשת שאמלא את חובתי כבעל כלפייך?‬
‫אני לא דורשת, אני...‬
‫אני לא בטוחה שאני מבינה במה מדובר.‬ ‫אני רק יודעת...‬
‫לא נבלה את הלילה ביחד?‬
‫האומנת שלי אמרה שזה מה שקורה בליל הכלולות.‬
‫בסדר. אשאר.‬
‫ג׳ורג׳...‬ ‫-אמרתי שאני נשאר. את באה?‬
‫ג׳ורג׳.‬
‫ג׳ורג׳, אני לא עומדת בקצב. האט.‬
‫רצית אותי בחדר השינה, לא?‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫לא אם אתה מתכוון להתנהג...‬
‫אתה כועס. מה הבעיה? מה עשיתי?‬
‫מה שזה לא יהיה, אני מצטערת.‬
‫אין לך שום סיבה להצטער. אני רק...‬
‫אני רוצה לנסוע לקיו.‬
‫אז בוא ניסע לקיו.‬ ‫-לא, אני...‬
‫אתה לא רוצה שאבוא לקיו.‬
‫זה ביתך.‬
‫וזה ביתך.‬
‫כן.‬
‫אני מבינה.‬ ‫-כן? יופי.‬
‫אז את בסדר.‬
‫נדבר מאוחר יותר.‬
‫אני לא בסדר. אני...‬
‫ג׳ורג׳, כך יהיה?‬
‫אלה נישואינו? אתה שם ואני כאן?‬
‫כן.‬
‫מדוע?‬
‫חשבתי ש...‬
‫כך יהיה קל יותר.‬
‫למי?‬
‫מה?‬
‫קל יותר למי?‬
‫לך או לי?‬ ‫-לא אדון בזה איתך.‬
‫אני רוצה להבין. עליך לפחות לומר לי...‬
‫אינני חייב לעשות דבר.‬ ‫אני מחליט. החלטתי. אני המלך שלך!‬
‫טעות שלי.‬
‫חשבתי שאתה רק ג׳ורג׳.‬
‫סלח לי, הוד מלכותך.‬
‫שרלוט...‬
‫ברשותך אפרוש, הוד מלכותך.‬
‫או שרצית לומר לי דבר־מה נוסף?‬
‫שרלוט, מוטב כך.‬
‫ודאי, הוד מלכותך.‬
‫כרצונך.‬
‫ברימסלי.‬ ‫-כן, הוד מלכותך.‬
‫גם אתה כאן.‬ ‫-אני בכל מקום בו את נמצאת, הוד מלכותך.‬
‫אני בסדר.‬
‫כן, הוד מלכותך.‬ ‫-אין צורך לעקוב אחריי.‬
‫ואף על פי כן אעקוב, הוד מלכותך.‬ ‫-תפסיק לקרוא לי כך.‬
‫את מלכת בריטניה ואירלנד,‬ ‫הוד מלכותך. כך נהוג.‬
‫אז חדל לעקוב אחריי.‬ ‫-אסור לי.‬
‫בתור מלכתך, אני מצווה עליך‬ ‫להפסיק לעקוב אחריי.‬
‫נשבעתי לדאוג לכל צרכייך,‬ ‫הוד מלכותך, בכל עת.‬
‫אני לא רוצה אותך כאן.‬
‫אני מקווה שתתרגלי לנוכחותי עם הזמן,‬ ‫הוד מלכותך.‬
‫נפלא.‬
‫נבלה את שארית חיינו ביחד.‬
‫הם פיכחים?‬
‫אני לא בטוח אם כדאי שאומר, הוד מלכותך.‬
‫עוד לא 11:00 בבוקר.‬
‫שערורייה.‬
‫הוד מלכותה שרלוט, מלכת הממלכה המאוחדת.‬
‫שלום, ילדיי.‬
‫אימא, השעה כה מוקדמת.‬ ‫-אינך יכולה לכנס אותנו כך.‬
‫זה לא הוגן. לא אסכים לזאת.‬
‫באמת, יש לנו חיים.‬ ‫-יש לנו עיסוקים חשובים.‬
‫עיסוקים כגון ניאוף עם המאהבות שלכם?‬
‫או המלטת ממזרים נוספים כדי שאתעלם מהם?‬
‫חי נפשי... יש פה גברות רגישות.‬
‫רגישות?‬
‫תאמין לי, אדוארד.‬
‫שום רמיזה מינית לא עושה רושם על אחיותיך.‬
‫וחבל שכך. הלוואי שיתחילו‬ ‫להתעניין בנישואין ובמעשי זימה.‬
‫אימא!‬ ‫-אולי אז יהיו לי נכדים שאינם ממזרים.‬
‫במקום זאת... בתולות משמאלי וזונות מימיני.‬
‫כמדומני, אני אישה נשואה.‬
‫כן.‬
‫והיכן ילדייך?‬
‫לא הנבת שום יורש עצר.‬
‫אני מנסה.‬
‫האמנם? באמת?‬
‫יקירתי, הסברתי לך הכול.‬
‫איירתי לך איורים.‬
‫אתם עושים את זה כראוי?‬ ‫את מוודאת שהוא מכניס את זה למקום הנכון?‬
‫אימא!‬
‫יורש העצר היחיד מת!‬
‫צער, צער. תפילות.‬
‫אני מציינת עובדות.‬
‫הנסיכות לא עשו ילדים.‬
‫הנסיכים עשו המוני ילדים.‬
‫ילדים ממזרים, בני זונות.‬
‫הייתה לנו יורשת מלכותית אחת, והיא איננה.‬
‫צער. תפילות.‬
‫ילדים, מדובר במשבר.‬
‫שמעתי את דברי ראש הממשלה בנושא.‬
‫וגרוע מזה: ליידי ויסלדאון מדברת על כך.‬
‫משמע שכולם ידברו על כך.‬
‫אימא, נראה לי שאת קצת נלהבת מדי.‬
‫אולי האבל...‬ ‫-לא.‬
‫זה הזמן למצוא בעלים.‬
‫זה הזמן להחליף את המאהבות ברעיות מכובדות.‬
‫קדימה!‬
‫כדאי מאוד שאחד מכם יוליד‬ ‫את השליט הבא של הממלכה המאוחדת,‬
‫פן שושלת אביכם תמות יחד איתו!‬
‫תעשו לי תינוק מלכותי!‬
‫אימא, את בוודאי לא מצפה מאיתנו...‬
‫זו אינה משימה קשה.‬
‫אביכם ואני הולדנו‬ ‫15 תינוקות מלכותיים לבדנו.‬
‫אינני מבינה מדוע כולכם ביחד‬ ‫אינכם מסוגלים לייצר אפילו אחד.‬
‫הייתי צריכה לטפס מעל לחומה.‬
‫- לזכר ז׳קלין אוונט -‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬