Dinosauři vládli naší planetě...
UVÁDÍ DAVID ATTENBOROUGH
...více než 150 milionů let.
Obývali téměř každý kout země
a existovali ve všemožných formách a velikostech.
Někteří z nich byli opravdu pozoruhodní.
Nyní již víme, že tyranosaurus rex byl dobrý plavec.
Že velociraptoři byli mazaní, opeření lovci.
A že někteří dinosauři vykazovali velice bizarní chování.
Ale téměř dennodenně dochází k novým objevům,
které nám toho o životě na této planetě před 66 miliony let prozrazují víc.
Tentokrát v Prehistorické planetě
odhalíme nové živočichy,
nové poznatky o tom, jak si dinosauři hledali partnera,
obtíže, které přináší výchova mladých
a titánské souboje.
Vydejte se s námi na cestu do doby, kdy příroda naplno ukazovala, co v ní je.
Tohle je Prehistorická planeta 2.
PREHISTORICKÁ PLANETA 2
SEVERNÍ AMERIKA
Tohle je pobřeží obrovského vnitrozemského moře,
které Severní Ameriku téměř rozděluje napůl.
Když na jeho jihu nastane odliv,
stahují se ke břehu obři.
Tito alamosauři měří na délku 30 metrů
a váží kolem 73 tun.
Na tomhle kontinentě to jsou ti největší dinosauři.
Jsou tak obrovští, že je neskolí žádný predátor.
Někteří z nich se dožívají vysokého věku.
Tomuto samci je přibližně 70 let.
Spousta mladých ze stáda jsou pravděpodobně jeho potomci.
Jeho dlouhý život však pomalu končí.
Jeho veliké tělo mu začíná vypovídat službu.
Možná se nedožije rána.
Rozbřesk.
A tito troodontidi něco zavětřili.
Rychle prozkoumávají, co je kde nového.
Hlavně kdyby stálo za to to sníst.
Ale prokousnout osm centimetrů tlustou kůži je nad jejich síly.
Velice ubíjející.
Tyranosaurus rex.
Vrcholný predátor Severní Ameriky.
Má 15 centimetrů dlouhé zuby,
takže tlustou kůži alamosaura dokáže bez problémů prokousnout.
Tyranosaurus rex sice dokáže zastrašit troodontidy,
ale takhle velká mršina brzy přiláká hrůzu nahánějící konkurenci.
Quetzalcoatlus. Obří pterosaur.
Je to jeden z mála tvorů, co se dospělému tyranosaurovi postaví.
Jeden výpad metr osmdesát dlouhým zobákem,
a tyranosaurus může snadno přijít o oko.
Ani tak se ale nezdá, že by chtěl couvnout.
Přílet druhého pterosaura Quetzalcoatlus...
ale zamíchal kartami.
Dva zobáky jsou přece jenom více smrtící než jeden.
Tohle už je pro tyranosaura rexe příliš nebezpečné.
Některé souboje zkrátka nestojí za to.
Tito létaví obři prozatím vyhráli.
Jedí rychle a co nejvíc.
Ale tyranosaurus rex se pro svůj podíl jistě vrátí.
Až tedy jeho konkurenti odletí.
Ve vodách obklopujících Severní Ameriku jsou další obrovští predátoři.
Ti však konkurenci nemají.
Mosasauři.
Můžou připomínat ohromné žraloky,
ale ve skutečnosti to jsou vodní plazi.
Jsou velicí, rychlí a mají silné čelisti,
takže jen málo oceánských tvorů je před těmito lovci v bezpečí.
Tito mosasauři rodu Globidens v Mexickém zálivu hledají
jeden konkrétní druh kořisti.
Amonity rodu Sphenodiscus.
Obrovská hejna samiček každoročně vyplouvají z hlubin a směřují k pobřeží.
Všechny se nedávno pářily a každá z nich má v sobě stovky oplodněných vajíček.
Vajíčka musejí naklást v mělčinách.
A tam na ně bude čekat náš mosasaurus.
Amoniti jsou také lovci.
Kombinace štíhlého profilu a silného sifonu jim umožňuje
svištět vodou vysokou rychlostí.
Ale to mosasaurus umí taky.
Globidens mají široké, zaoblené zuby, které schránku amonitů snadno rozlousknou.
Vypustí tím vzduch, který je nadnáší.
Bez něj bezmocně klesnou ke dnu.
Než se amoniti rozprchnou, mosasaurus jich zmrzačí co nejvíc.
Konečně je čas se najíst.
Globidens jich možná zabil desítky...
ale na celkový počet amonitů to má jen nepatrný vliv.
Většina jedinců z hejna přežila
a pokračují na cestě do místa, kde nakladou vejce.
Zdejší kamenné dno skýtá mnoho skulin a štěrbin.
Je to ideální místo, kam svůj drahocenný vak na vejce uchytí.
Samičky je pak opustí.
Vajíčka jsou při pobřeží v bezpečí
a vylíhne se z nich další generace.
Tyto pobřežní vody jsou plné života.
Ale na pevnině, která je pouhých pár set kilometrů daleko,
je krajina bezútěšná.
Mocné pohyby hluboko v zemské kůře začínají zvedat Skalisté hory.
Tak zásadní změny v krajině odřízly tohle jezero od přilehlých řek.
Voda se z něj vypařuje vlivem silného větru a intenzivního svitu.
A minerály, jež se tu rozpouštějí, začínají být toxické.
Většině živočichů by vypití této vody způsobilo otravu.
Ale přesto tohle místo každý rok navštěvují různorodí tvorové.
Hejna rodu Styginetta,
primitivních příbuzných kachen, si zde cestou udělala přestávku.
A nejsou tu sami.
Jsou zde i dinosauři.
Rodinka pectinodonů. Jsou opeření, ale nelétaví.
A vede je otec.
Tyto dinosaury a rod Styginetta sem táhne
podivná sezónní hostina.
Mouchy.
Larvy tohoto hmyzu dokážou jedovaté soli jezera odfiltrovat,
v důsledku čehož se jim tu daří a je jich zde nepřeberné množství.
Teď se z nich líhnou dospělci.
A jsou jich miliony.
Pro všechny návštěvníky jezera je to hojný a bohatý zdroj proteinu.
Pectinodoni jsou nesmírně inteligentní dinosauři.
Přijít na nejlepší způsob lovu much jim netrvá dlouho.
Jejich otec má však v merku větší kořist.
Pectinodoni jsou nejen inteligentní.
Jsou to i velice šikovní lovci.
Styginetta nevědí, že se k nim blíží.
Úspěch.
Pro rodinu je to trošku solidnější potrava.
A udělali dobře.
Mouchy tady totiž moc dlouho nebudou.
A dinosauří rodinka se po potravě bude muset poohlédnout jinde.
Dál na sever se stále ještě pomalu zvedají Skalisté hory.
Tím vytvářejí vyšší a chladnější krajinu,
ve které se daří rozlehlým borovicovým lesům.
S příchodem jara se lesem linou podivné zvuky.
Jednomu z nejvíce vyzbrojených dinosaurů Severní Ameriky začalo období páření.
Triceratopsům.
Tito obři se rok co rok scházejí na mýtinách.
Samičky si sem přicházejí vybrat partnera.
Pětapůltunoví samci mezi sebou bojují a předvádějí svoji sílu.
Zdá se, že tento mladý samec je na vrcholu sil.
Předvádí své působivé, metr dlouhé rohy...
a pestrobarevný štít.
Jeho rohy nemají žádné vady.
Nejsou poškozeny soubojem.
Ale samičky
absenci jakéhokoliv poškození vnímají jako možnou závažnou slabinu.
Jako nedostatek zkušeností.
Tato shromáždění jsou v životě triceratopse zcela zásadní.
Je to nejlepší příležitost v roce, jak se z dospělých můžou stát rodiče.
A nejsou tady jen mladí adepti.
Přišel třicetiletý samec, který váží přes devět tun.
A jestli má něčeho dostatek,
je to opotřebení nasbírané za desítky let.
Sice je starý,
ale pořád má dost sil na to, aby vyzval zdatného mladého rivala.
Jde o hodně.
A nechce couvnout ani jeden z nich.
Veterán má výhodu, že je o tři a půl tuny těžší...
a je schopný toho využít.
Rohy tohoto mládence již dokonalé nejsou.
Bojové schopnosti starého samce
na tuto samici rozhodně zapůsobily.
Pro poraženého období páření končí.
Ale nově získané šrámy z boje budou možná stačit na to, aby přilákal samičku,
až se zde stádo k páření sejde příště.
Býložravým dinosaurům, jako třeba triceratopsům,
poskytují širé lesy, pokrývající velkou část Severní Ameriky, spoustu potravy
po celý rok.
Ale ti, co žijí na chladném, dalekém severu kontinentu,
mají shánění potravy mnohem těžší.
Zde za polárním kruhem
slunce po tři měsíce v roce téměř nevychází nad obzor.
Když se jeho teplo po dlouhé zimě konečně vrátí...
opeření ornithomimové toho rychle využijí.
Tito svižní běžci jsou mezi dinosaury jedněmi z nejrychlejších.
V honbě za čerstvou vegetací dokážou překonat obrovské vzdálenosti.
Jsou tak rychlí, že ostatní predátoři mají problém je chytit.
Po náročné zimě musí tato samička nanuqsaura brzy někoho ulovit.
Jsou to menší příbuzní tyranosaura rexe, ale mrštnější, a hlavně rychlejší.
Není se kam ukrýt, takže zaútočit nečekaně není možné.
Místo toho vyvolá paniku.
Musí si vybrat jeden cíl...
a jít si za ním.
Vysoká rychlost ornithomimů jim poskytla výhodu.
Každý neúspěšný lov spotřebovává další cennou energii.
Je čím dál blíže vyhladovění.
Je sice jaro,
ale takhle daleko na severu může ledový vítr způsobit náhlý pokles teploty.
Sněhové přeháňky a vystouplé kameny mohou nanuqsaurovi dát druhou šanci.
Teď je těžší si jí všimnout.
Každý centimetr navíc ji přibližuje k úspěchu.
Zvolila si cíl.
Tahle kořist ale není jenom pro ni.
Je to totiž matka.
Čerstvé maso pro mladé.
Možná první za několik týdnů.
Pokud se má jejím mláďatům dařit,
bude muset dnešní úspěch několikrát zopakovat.
Dokud mláďata nebudou dostatečně stará na to, aby lovila s ní
nebo se nakonec postarala sama o sebe.
A to zde, v těchto odlehlých a možná nejdrsnějších končinách
severoamerického kontinentu,
před 66 miliony lety.
PREHISTORICKÁ PLANETA: ODHALENÍ
PROČ MĚLI TRICERATOPSI ŠTÍT?
Tahle lebka je z prehistorie naší planety jedna z nejpůsobivějších.
Patřila býložravému dinosaurovi zvanému triceratops.
Tento dinosaurus je okamžitě rozpoznatelný
díky obrovskému štítu na týlu hlavy.
Ale i teď, 140 let po nálezu první fosílie štítu,
se vědci ptají,
k čemu vlastně sloužil.
Byli obří, což vyžadovalo energii pro růst kostí, tkáně...
PŘÍRODOVĚDNÉ MUZEUM
...a svalů, aby tak obří prvek unesli.
Když to vyžadovalo tolik energie, muselo to být něco velice důležitého.
Ale v čem?
Stopy zranění na fosíliích triceratopsů napovídají tomu,
že tyto štíty byly důležité v obraně a v boji.
Na lebkách vidíme poranění.
PŘÍRODOVĚDNÉ MUZEUM
Lebka se poškodila a zahojila.
Také vidíme, v jakém místě nějaký predátor kus štítu uštípl.
To nám tedy naznačuje, že to byl nějaký obranný prvek.
Ale tím to nekončí.
Další možností je, že sloužil jako lákadlo pro potenciální partnerky.
Vidíme to i u současných druhů.
Prvky jako třeba parohy ukazují zdravotní stav
a kdo je dobrým kandidátem ke zplození spousty mláďat.
Samicím losa připadá veliké paroží samců atraktivní.
V období pohlavní dospělosti je to zásadní.
Mohlo by totéž platit pro štít triceratopse?
Pokud by sloužily jen k obraně, viděli bychom, že jsou vyvinuté
u mláďat i dospělých do stejné míry, ale tak tomu není.
Mláďata ho mají daleko menší
a do té obří velikosti dorůstají až mnohem později.
VÝVOJ LEBKY TRICERATOPSE
Tohle však není jediný důkaz, že sloužily ke dvoření.
Povrch štítu je velmi hustě pokryt rýhami.
V těchto rýhách byly nejspíš nervy a cévy,
které vyživovaly kůži, která ten hřebínek pokrývala.
Možná měla i jasné barvy.
Tento živočich měl tedy velkou plochu, kterou mohl lákat partnerky.
Vědci jsou přesvědčení o tom,
že nejznámější prvek triceratopse byl víceúčelový.
Byl velmi užitečný k útoku a obraně.
Ale také ideální k vábení partnerky.
Pro všechny přítomné to musela být strhující podívaná.
Překlad titulků: Karel Himmer