Dinosaury vládli našej planéte...
UVÁDZA DAVID ATTENBOROUGH
...viac ako 150 miliónov rokov.
Obývali takmer každý kút zemegule
a dorastali do všemožných tvarov a veľkostí.
Niektoré boli ozaj neobvyklé.
V súčasnosti už vieme, že T. rex bol zdatný plavec,
Velociraptory boli prefíkané operené predátory
a niektoré dinosaury sa správali ozaj prapodivne.
Ale takmer každý deň prináša nové objavy,
vďaka ktorým zisťujeme viac o našej planéte pred 66 miliónmi rokov.
Tentoraz v Prehistorickej planéte
odhalíme nové zvieratá...
a nové poznatky o ich strastiach pri hľadaní partnera,
problémoch pri výchove rodiny...
a o súbojoch titanov.
Prenesieme sa do obdobia, keď príroda predvádzala najväčšie divy.
Toto je Prehistorická planéta 2.
PREHISTORICKÁ PLANÉTA 2
SEVERNÁ AMERIKA
Pobrežie rozsiahleho vnútrozemského mora
takmer rozdeľuje Severnú Ameriku na polovicu.
Keď na juhu nastane odliv,
pobrežie priláka obry.
Tieto alamosaury majú dĺžku vyše 30 metrov
a vážia vyše 72 ton.
Sú najväčšie dinosaury na kontinente.
Sú také obrovské, že ich nepokorí žiadny predátor.
Niektoré sa dožívajú vysokého veku.
Tento samec má približne 70 rokov.
Väčšinu stáda tvoria zrejme jeho potomkovia.
Jeho dlhý život sa však schyľuje ku koncu.
Obrovské telo ho začína zrádzať.
Možno sa nedožije rána.
Úsvit.
Tieto troodony zachytili akýsi pach.
Hrnú sa do skúmania všetkého nového...
najmä ak sa to dá zjesť.
Prehrýzť sa osemcentimetrovou kožou je však nad ich sily.
Frustrujúce.
Tyrannosaurus rex...
severoamerický hlavný predátor.
Pätnásťcentimetrovými zubami
bez problémov roztrhá kožu alamosaura.
T. rex dokázal troodony odstrašiť,
ale takáto veľká zdochlina čoskoro priláka hrozivejšieho protivníka.
Quetzalcoatlus, obrovský pterosaurus.
Jeden z mála tvorov, ktorý sa postaví dospelému tyranosaurovi.
Jedným ďobnutím takmer dvojmetrového zobáka
by T. rex ľahko mohol prísť o oko.
Napriek tomu sa zdá, že ústup nemá v pláne.
Ale príchod druhého Quetzalcoatla...
zmení situáciu.
Koniec koncov, dva zobáky sú nebezpečnejšie než jeden.
Pre T. rexa je to už priveľmi nebezpečné.
Niektoré súboje za to riziko nestoja.
Lietajúce obry nateraz vyhrali.
Rýchlo zožerú, koľko vládzu.
Ale keď lietajúci rivali odletia, T. rex sa takmer určite vráti,
aby si uchmatol svoj podiel.
Vo vodách obmývajúcich Severnú Ameriku žijú ďalšie obrovské predátory.
Rivalov ale nemajú.
Mosasaury.
Hoci vyzerajú ako obrovské žraloky,
patria medzi druh vodných jašterov.
Pred týmito veľkými rýchlymi lovcami so silnými čeľusťami
je v oceáne v bezpečí len veľmi málo tvorov.
V Mexickom zálive tento mosasaurus Globidens hľadá
jednu konkrétnu korisť.
Amonity Sphenodiscus.
Každý rok sa z hlbín vynorí veľký húf samičiek putujúcich k pobrežiu.
Všetky sa nedávno spárili a každá má stovky oplodnených vajíčok.
Vajíčka musia naklásť v plytčinách.
A práve tam číha mosasaurus.
Aj amonity sú lovci.
Kombinácia aerodynamického tela a silnej sifónovej trubice im umožňuje
preletieť vodou veľkou rýchlosťou.
Ale to dokáže aj mosasaurus.
Globidens má široké okrúhle zuby, ktorými ľahko prehryzne schránku amonitov,
a uvoľní tak vzduch, čo ich drží pri živote.
Bez vzduchu sa bezmocne potopia ku dnu.
Než stihnú uniknúť, mosasaurus zneškodní čo najviac amonitov.
Konečne nastal čas pochutnať si.
Globidens zabil síce desiatky amonitov...
ale to nemá na ich celkový počet veľký vplyv.
Väčšina z húfu prežila
a pokračuje na ceste na miesto, kde nakladú vajíčka.
V kamenistom morskom dne je mnoho puklín a trhlín,
a tak je to pre amonity ideálne miesto na kladenie vajíčok.
Samičky ich potom opustia.
Vajíčka sú však v bezpečí
a vyliahne sa z nich ďalšia generácia.
Pobrežné vody hýria životom.
No na súši, len niekoľko desiatok kilometrov ďaleko,
je pusto.
V dôsledku silného pohybu zemskej kôry sa tu začínajú formovať Skalnaté vrchy.
Obrovské zmeny vzhľadu krajiny oddelili toto jazero od okolitých riek.
Voda v ňom sa stráca v silnom vetre a vyparuje pod horúcim letným slnkom.
A obsah minerálov rozpustených vo vode dosahuje toxickú úroveň.
Pre väčšinu je táto voda jedovatá.
Napriek tomu toto miesto každoročne navštevujú všemožné zvieratá.
Kŕdeľ vtákov Styginetta,
prapôvodného príbuzného kačiek, sa tu zastavil na svojich cestách.
A nie sú samy.
Sú tu aj dinosaury.
Rodinka Pectinodonov. Sú operené, ale nevedia lietať.
A vedie ich otec.
Tieto dinosaury a vtákov Styginetta sem prilákalo
zvláštne sezónne nálezisko.
Muchy.
Larvy tohto hmyzu dokážu filtrovať jedovaté soli v jazere
a vďaka tomu prosperujú v obrovskom počte.
Teraz sa liahnu...
milióny dospelých jedincov.
Pre všetkých návštevníkov jazera sú bohatým a štedrým zdrojom bielkovín.
Pectinodony sú mimoriadne inteligentné dinosaury.
Netrvá im dlho, než objavia najlepší spôsob, ako chytiť muchy.
Ale ich otec si robí zálusk na väčšiu dobrotu.
Pectinodony nie sú len inteligentné,
sú aj skúsení lovci.
Vtáky Styginetta nevedia, že sa približuje.
Úspech.
A bohatá dávka mäsa pre rodinu,
čo je dobre.
Muchy tu budú len istý čas.
A dinosauria rodinka bude musieť hľadať potravu inde.
Severnejšie
sa stále pomaly dvíhajú Skalnaté vrchy.
Popritom tvoria vyššie položené a chladnejšie prostredie,
kde sa darí šíremu borovicovému lesu.
S príchodom jari sa medzi stromami ozýva zvláštne volanie.
Začalo sa obdobie párenia
jedného z najvyzbrojenejších dinosaurov v Severnej Amerike.
Triceratopsy.
Každý rok sa tieto obry zídu na čistinách v obrovskom počte.
Samice si prišli vybrať partnera.
Takmer šesťtonové samce bojujú a predvádzajú svoju silu.
Tento mladý samec je zjavne v najlepšej kondícii.
Predvádza svoje veľkolepé metrové rohy
a farebný kostený golier.
Jeho rohy sú bezchybné.
Dosiaľ nepoznačené bojom.
Pre samicu
môžu byť rohy bez známok poškodenia však znakom potenciálnej slabosti.
Nedostatku skúseností.
V živote Triceratopsov sú tieto stretnutia zásadnými udalosťami.
Pre dospelých jedincov predstavujú v roku najväčšiu šancu stať sa rodičmi.
A nenádejajú sa len mladí.
Tridsaťročný samec váži vyše deväť ton.
Jedna vec mu nechýba
a to stopy po prežitých desaťročiach.
Aj keď je starý,
stále je dosť silný, aby vyzval mladšieho zdatného rivala.
V stávke je veľa
a ani jeden nechce ustúpiť.
Veterán má štvortonovú výhodu...
a zručnosti, ako ju využiť.
Rohy mladého dinosaura už nie sú bezchybné.
Ale zdatnosť starého samca v boji
očividne ohúrila túto samicu.
Pre porazeného sa obdobie párenia skončilo.
Odnáša si však stopy po boji, čo by mohlo stačiť na prilákanie samice,
keď sa tu najbližšie stretnú, aby sa párili.
Bylinožravým dinosaurom, ako sú Triceratopsy,
ponúkajú rozľahlé lesy, ktoré pokrývajú väčšinu územia Severnej Ameriky,
celoročne dosť potravy.
Ale dinosaurom žijúcim na chladnejšom severe Ameriky
sa potrava hľadá ťažšie.
Za polárnym kruhom
počas troch mesiacov v roku slnko sotva vystúpi na oblohu.
Keď sa po dlhej zime konečne vrátia teplé lúče,
operené dinosaury Ornithomimus to rýchlo využijú.
Títo šprintéri sú najrýchlejší bežci spomedzi všetkých dinosaurov.
Pri hľadaní čerstvej vegetácie dokážu prejsť veľké vzdialenosti.
Sú také rýchle, že predátory majú problém chytiť ich.
Po drsnej zime
musí táto samička nanuqsaura čoskoro niečo uloviť.
Menší príbuzný T. rexa, ktorý je ale svižnejší a hlavne rýchlejší.
Nemá sa kam schovať, takže nemôže zaútočiť nečakane.
Namiesto toho sa rozhodne vyvolať paniku.
Musí si vybrať jeden cieľ...
a držať sa ho.
Výbušná rýchlosť dinosaurov Ornithomimus im zahrala do kariet.
Každý neúspešný lov stojí samičku čoraz viac vzácnej energie...
a ešte viac ju vyhladuje.
Hoci je jar,
takto severne môžu mrazivé vetry spôsobiť rýchly pokles teploty.
Sneženie a skalnaté výbežky naskytnú nanuqsaurovi druhú šancu.
Teraz si ju tak ľahko nevšimnú.
Každým centimetrom má úspech viac na dosah.
Vybrala si cieľ.
Úlovok si nenechá len pre seba.
Je matkou.
Čerstvé mäso pre mláďatá.
Zrejme prvé po mnohých týždňoch.
Aby sa jej mláďatkám darilo,
bude musieť dnešný úspech zopakovať zas a znovu.
Až kým jej mladé nebudú dosť veľké, aby lovili s ňou
a napokon sa postarali o seba samy.
Tu, v najodľahlejšej a zrejme najdrsnejšej oblasti
severoamerického kontinentu,
pred 66 miliónmi rokov.
PREHISTORICKÁ PLANÉTA: ZÁKULISIE
PREČO MALI TRICERATOPSY KOSTENÝ GOLIER?
Táto lebka patrí v našej prehistorickej planéte medzi tie najpôsobivejšie.
Patrila bylinožravému dinosaurovi zvanému Triceratops.
Tohto dinosaura na prvý pohľad odlišoval
obrovský kostený golier na hlave.
Hoci od objavenia prvých skamenelín uplynulo 140 rokov,
vedci si stále kladú otázku:
„Načo kostený golier slúžil?“
Sú obrovské,
takže je to masa kostí a tkaniva...
PRÍRODOVEDNÉ MÚZEUM
...a svalov, ktoré ich museli udržať.
To znamená, že v spôsobe života zvieraťa museli zohrávať dôležitú úlohu.
Akú?
Dôkazy po zraneniach na fosíliách Triceratopsa naznačujú,
že kostený golier bol dôležitý pri obrane a súboji.
Na lebke vidieť stopy...
PRÍRODOVEDNÉ MÚZEUM
...kde bola poškodená a zahojená.
Vidíme aj to, kde predátor vyrazil kus kosteného hrebeňa.
To naznačuje, že ide o istý obranný prostriedok.
Tu sa však príbeh nekončí.
Ďalšou možnosťou je, že kostený golier využívali na prilákanie partnerky.
Podobne ako u žijúcich zvierat,
u ktorých napríklad parohy odrážajú ich zdravie
a značia, kto je dobrým adeptom na splodenie mnohých mladých.
Samce losov s veľkým parožím sú atraktívnejšie.
Zohrávajú zásadnú rolu, keď pohlavne dozrejú.
Môže to isté platiť aj pre kostený golier Triceratopsov?
Ak by boli len na obranu, očakávali by sme, že sa vyvinuli
do rovnakej veľkosti u mláďat ako u dospelých, ale nevyvinuli.
U mláďat boli oveľa menšie
a do obrovských rozmerov dorastali až oveľa neskôr v dospelosti.
VÝVOJ LEBKY TRICERATOPSA
Toto nie je jediný dôkaz,
že ich využívali na predvádzanie svojej potencie.
Povrch tohto kosteného goliera má hlboké ryhy.
Nimi zrejme putovali nervy a krvné cievy,
ktoré vyživovali kožu na tomto kostenom golieri.
Mohol byť žiarivo sfarbený
a vďaka nemu sa mohli predviesť pred potenciálnou partnerkou.
Teraz sa vedci domnievajú,
že najcharakteristickejší prvok Triceratopsov spĺňal viacero účelov.
Bol užitočný pri útoku a obrane...
ale ideálny aj na prilákanie partnera.
Vzbudzovali rešpekt u všetkých, u priateľov aj rivalov.
Preklad titulkov: Monika Sitarčíková