A dinoszauruszok uralták a bolygót...
DAVID ATTENBOROUGH BEMUTATJA
...több mint 150 millió évig.
A földgolyó szinte minden szegletét elfoglalták,
és majdnem mindenhová eljutottak minden elképzelhető formában és méretben.
Néhányuk igazán kivételes volt.
Azt már tudjuk, hogy a T.-rex kiváló úszó,
a Velociraptor ravasz, tollas vadász volt,
és hogy néhány dinoszaurusz igencsak furcsa viselkedéssel bírt.
De szinte mindennap új felfedezéseket tesznek,
amelyek még többet árulnak el bolygónk 66 millió évvel ezelőtti életéről.
A Prehisztorikus bolygóban ezúttal
új állatokat mutatunk be...
...és új szemszögből pillantunk be a párkeresésükbe...
...a családalapítással járó kihívásaikba...
...és a titáni csatáikba.
Utazás egy időbe, amikor a természet a leglátványosabb arcát mutatta.
Ez a Prehisztorikus bolygó 2.
PREHISZTORIKUS BOLYGÓ 2.
ÉSZAK-AMERIKA
Az Észak-Amerikát szinte kettészelő hatalmas beltenger partja.
Itt délen, ahogy a dagály levonul,
a partvonal vonzza az óriásokat.
Ezek az alamoszauruszok 30 méter hosszúak,
és körülbelül 72 tonnát nyomnak.
Ők a kontinens legnagyobb dinoszauruszai.
Olyan hatalmasak, hogy egy ragadozó sem tudja elejteni őket.
Némelyikük magas kort él meg.
Ez a hím nagyjából 70 éves.
A csordában valószínűleg sokan az ő utódai.
De hosszú élete a végéhez közelít.
Hatalmas teste kezdi cserben hagyni.
Meglehet, hogy nem éli túl az éjszakát.
Hajnalodik.
És ezek a troodontidok szagot fogtak.
Minden újdonságot gyorsan felderítenek...
...főleg, ha esetleg érdemes megenni.
Ám a csaknem nyolc centi vastag bőr átharapása meghaladja az erejüket.
Rém bosszantó.
A Tyrannosaurus rex...
...Észak-Amerika csúcsragadozója.
A 15 centis fogaival
gond nélkül felszakítja az alamoszaurusz bőrét.
Meglehet, hogy a T.-rex el tudja riasztani a troodontidokat,
de egy ekkora tetem hamarosan félelmetesebb vetélytársakat vonz.
Egy Quetzalcoatlus, egy hatalmas pteroszaurusz.
Egyike a kevés élőlénynek, ami szembeszáll egy felnőtt tirannoszaurusszal.
A 180 centis csőre egyetlen csapása
könnyen a T.-rex egyik szemébe kerülhet.
Azonban úgy fest, ennek ellenére sem fog meghátrálni.
De egy újabb Quetzalcoatlus érkezésével...
...változnak az esélyek.
Végtére is két csőr halálosabb, mint egy.
A T.-rex számára ez már túl veszedelmes.
Vannak küzdelmek, amik egyszerűen nem érik meg a kockázatot.
Egyelőre a repülő óriások győztek.
Gyorsan felfalnak mindent, amit csak tudnak.
De a T.-rex szinte biztosan visszatér a jussáért,
miután repülő riválisai távoztak.
Az Észak-Amerikát körülvevő vizekben más óriási ragadozók is élnek.
De nekik nincsenek riválisaik.
A moszaszauruszok.
Talán úgy néznek ki, mint a hatalmas cápák,
de valójában egyfajta vízi gyíkok.
Méretük, gyorsaságuk és erős állkapcsuk miatt
az óceánban csak kevés élőlény van biztonságban ezektől a vadászoktól.
A Mexikói-öbölben ez a Globidens moszaszaurusz
egy bizonyos fajta zsákmány után kutat.
A tigrisammoniteszek, a Sphenodiscusok után.
Minden évben hatalmas nőstényrajok
jönnek fel a mély vízből és tartanak a part felé.
Mindegyik nemrég párosodott és több száz megtermékenyített ikrát hordoz.
Az ikrákat a sekély vízben kell lerakni.
Ezért a moszaszaurusz ott várakozik.
A tigrisammoniteszek maguk is vadászok.
Az áramvonalasság és az erős szifótölcsér együttesen lehetővé teszi számukra,
hogy a vízben nagy sebességgel előrelőjék magukat.
Csakúgy, ahogy a moszaszaurusz.
A Globidens széles, gömbölyű foga könnyen beroppantja az ammoniteszek héját,
kiengedve a levegőt, amely segítségével lebegnek.
Levegő nélkül magatehetetlenül a tengerfenékre süllyednek.
Mielőtt az ammoniteszek elmenekülhetnének, a moszaszaurusz jó néhányat kiiktat.
Végre eljön a falatozás ideje.
Meglehet, hogy a Globidens több tucattal végzett,
ám még ez is csak csekély hatást gyakorol az ammoniteszek összlétszámára.
A raj nagy része túlélte,
és folytatják útjukat az ívóhelyük felé.
Az itteni sziklás tengerfenéken sok repedés és hasadék található,
ideális helyek az ammoniteszek értékes ikrazsákjainak rögzítéséhez.
A nőstények ezután magukra hagyják őket.
De e tengerparti óvoda biztonságában
ezekből az ikrákból kel majd ki az új generáció.
Ezek a part menti tengerek tele vannak élettel.
Mégis, a szárazföldön, és csupán pár száz kilométerre,
pusztaság van.
Az itteni, a földkéreg mélyén zajló erőteljes mozgások
elkezdik kiemelni a Sziklás-hegységet.
A táj roppant nagy mértékű változásai elvágták ezt a tavat a közeli folyóktól.
Vize elpárolog az erős szélben és a perzselő nyári napsütésben.
És a benne oldott ásványi anyagok kezdik elérni a mérgező szintet.
A legtöbbek számára ez a víz egyszerűen túl mérgező ahhoz, hogy megigyák.
Ennek ellenére is minden évben látogatja ezt a helyet mindenféle állat.
A Styginetta-rajok,
a kacsák primitív rokonai, megállnak itt útjuk során.
És nincsenek egyedül.
A dinoszauruszok is itt vannak.
Egy Pectinodon-család. Tollasak, de röpképtelenek.
És az apjuk vezeti őket.
Ezeket a dinoszauruszokat és a Styginettákat egyaránt egy különös,
időszakos bőség vonzza ide.
Legyek.
Ezeknek a rovaroknak a lárvái képesek kiszűrni a tó mérgező sóit,
és ennek következtében hatalmas számban tenyésznek.
Most kelnek ki a felnőttek...
többmilliónyian.
Gazdag és bőséges fehérjeforrást jelentenek a tó összes látogatója számára.
A Pectinodonok különösen intelligens dinoszauruszok.
Nem telik bele sok idő, míg rájönnek, hogyan lehet a legjobban legyet fogni.
Az apjuknak nagyobb zsákmányra fáj a foga.
A Pectinodon nem csupán intelligens,
hanem rátermett vadász is.
A Styginetták nem veszik észre a közeledtét.
Siker.
Jóval tartalmasabb étkezés a családnak,
és éppoly jó.
A legyek már csak ideig-óráig lesznek itt.
És a dinoszauruszcsalád kénytelen lesz máshol élelmet keresni.
Északabbra
a Sziklás-hegység még mindig lassan, de biztosan emelkedik.
És eközben magasabb, hűvösebb tájakat hoz létre,
ahol hatalmas fenyőerdők virulnak.
A tavasz beköszöntével furcsa hangok visszhangzanak a fák között.
Elérkezett a párzási időszak
Észak-Amerika egyik legjobban felfegyverzett dinoszaurusza számára.
A Triceratops.
Minden évben nagy számban gyűlnek össze ezek az óriások a tisztásokon.
A nőstények megérkeztek, hogy párt válasszanak.
Az öt és fél tonnás hímek harcolnak és fitogtatják az erejüket.
Úgy fest, ez a fiatal hím pompás erőben van.
Mutogatja a látványos, méteres szarvait...
és a színes nyakfodrát.
A szarvai tökéletesnek tűnnek.
Még nem sérültek meg harc közben.
Azonban egy nőstény szemében
a megtépázottság teljes hiánya a komoly gyengeség jele lehet.
A tapasztalatlanságé.
Ezek a gyülekezők kulcsfontosságúak a Triceratopsok életében.
Az év során ezek nyújtják a legjobb esélyt a felnőtteknek, hogy szülőkké váljanak.
És nem csak reményteli fiatalok vannak itt.
Egy 30 éves hím több mint kilenc tonnát nyom.
És ha van valami, aminek bővében van,
az a több évtizedes megtépázottság.
Meglehet, hogy öreg,
ám még elég erős ahhoz, hogy fiatal egyed kihívója legyen, legyen az bármilyen fitt.
Nagy a tét,
és egyikük sem hajlandó meghátrálni.
A veteránnak több mint három és fél tonnás súlyelőnye van...
...és a tudása, hogy ezt kamatoztassa.
A fiatal szarvai immár nem tökéletesek.
Az öreg bika harciassága
minden bizonnyal lenyűgözte ezt a nőstényt.
A vesztes számára a párzási szezon véget ért.
Azonban az újdonsült harci sebhelyei talán elegendőek lesznek egy nőstény vonzására
legközelebb, mikor a csorda összegyűlik a párzásra.
Az olyan növényevő dinoszauruszok számára, mint a Triceratops,
a hatalmas, Észak-Amerika nagyját borító erdők bőséges táplálékot nyújtanak
az egész év során.
De azok számára, akik Amerika hideg, északi részén élnek,
sokkal nehezebb élelemhez jutni.
Itt, az északi sarkkörön belül
az év három hónapjában alig kel fel a Nap.
Amikor a meleg végre visszatér a hosszú tél után...
a tollas Ornithomimus gyorsan kihasználja a helyzetet.
Ezek a fürge lábú utazók a dinoszauruszok leggyorsabb futói közé tartoznak.
Hatalmas távolságok megtételére képesek friss növényzet után kutatva.
Olyan gyorsak, hogy a ragadozóknak nagyon nehéz elkapni őket.
Egy kemény telet követően
ennek a nőstény nanukszaurusznak muszáj hamar zsákmányt ejtenie.
A T.-rex kisebb rokona, ám sokkal mozgékonyabb, és ami lényeges, gyorsabb.
Nincs hová elrejtőzni, így a meglepetésszerű támadás lehetetlen.
Ehelyett pánikkeltéshez folyamodik.
Ki kell választania egyetlen célpontot...
és kitartani mellette.
Az Ornithomimus szélsebes irama életmentő előnyt jelent.
Minden egyes sikertelen vadászat további értékes energiát emészt fel...
ami még közelebb juttatja az éhhalálhoz.
Lehet, hogy tavasz van,
de ilyen messze északon a fagyos szélben a hőmérséklet gyorsan csökkenhet.
A kavargó hó és egy sziklás kiszögellés újabb esélyt nyújthat a nanukszaurusznak.
Most már nehezebb kiszúrni.
Minden megtett centivel közelebb kerül a sikerhez.
Kiválasztja a célpontját.
Ez a préda nem csak az övé.
Ugyanis édesanya.
Friss hús a kicsinyeinek.
Talán hosszú hetek óta az első.
Ha azt szeretné, hogy kicsinyei jól fejlődjenek,
meg kell ismételnie a mai sikerét, újra és újra.
Mígnem a kicsik elég idősek lesznek, hogy csatlakozzanak hozzá a vadászatban,
és végül önállóan gondoskodjanak magukról.
Itt, ezen a távoli és talán a legnagyobb kihívást jelentő határvidékén
az észak-amerikai kontinensnek,
66 millió évvel ezelőtt.
PREHISZTORIKUS BOLYGÓ, ÉS AMI MÖGÖTTE VAN
MIÉRT VOLT A TRICERATOPSNAK NYAKFODRA?
Ez az egyik legdrámaibb koponya a prehisztorikus bolygónkról.
Egy növényevő dinoszauruszé volt, amit úgy hívnak, Triceratops.
Ez a dinoszaurusz azonnal felismerhető
a tarkóján található jókora fodorról.
De 140 évvel az első kövület megtalálása után
a tudósok még mindig azt kérdezik:
„Mire volt jó a nyakfodor?”
Hatalmas képződmények voltak,
óriási befektetés volt a csontok, a szövetek...
PROFESSZOR TERMÉSZETTUDOMÁNYI MÚZEUM
...és az izmok részéről a kialakulásuk.
Ennyi befektetés szükségszerűen azt jelenti, hogy nagyon fontosak
az állat életmódjára nézve.
De hogyan?
A Triceratops-kövületek sérülései arra utalnak,
hogy a nyakfodrok fontosak voltak a védekezésben és a harcban.
Láthatunk sérüléseket a koponyán...
TERMÉSZETTUDOMÁNYI MÚZEUM
...területeket, ahol megsérült és begyógyult.
Olyat is láttunk, ahol egy ragadozó kiszakított egy darabot a nyakfodorból.
Ez azt jelezheti, hogy valamiféle védelmi képződményt látunk.
De a történet itt még nem ér véget.
Egy másik lehetőség, hogy a nyakfodrot a leendő párjuk vonzására használták.
Ezt ma élő állatoknál is látjuk,
ahol a szarvszerű képződmények a jó egészséget hirdetik,
és azt, hogy kinek vannak jó kilátásai sok utód nemzésére.
A jávorszarvasoknál
a hatalmas agancs vonzóbbá teszi a bikát.
Ez létfontosságú, amikor ivaréretté válik.
Igaz lehet ugyanez a Triceratops nyakfodrára?
Ha csak védekezésre lett volna,
azt várnánk, hogy azonos mértékben fejlődjön
a fiatal egyedeken és a felnőtteken, de nem ezt látjuk.
A fiataloké sokkal kisebb,
és nem igazán fejlődik olyan nagyon-nagyon nagy képződménnyé,
mint a felnőtteké, csak később.
A TRICERATOPS KOPONYAFEJLŐDÉSE
Nem ez az egyetlen bizonyíték,
hogy párzási rítushoz használták őket.
A nyakfodrok felszíne nagyon erősen barázdált.
A barázdákban valószínűleg idegek és vérerek futottak,
amelyek a nyakfodrokon növekvő bőrt láthatták el.
Nagyon élénk színű lehetett,
és nagy felületet biztosított az állatnak a lehetséges pár előtti bemutatkozáshoz.
A tudósok ma úgy tartják,
hogy a Triceratops legismertebb külső jegye több célt is szolgált.
Nagyon hasznos támadáshoz és védekezéshez...
de egy pár vonzásához is ideális.
Lenyűgöző látvány lehetett barátnak és ellenségnek egyaránt.
A feliratot fordította: Binder Natália