Dinozaurai viešpatavo planetoje...
DEIVIDAS ATENBOROU PRISTATO
...daugiau nei 150 milijonų metų.
Jie gyveno kone visuose žemės kampeliuose
ir buvo įvairiausių dydžių bei formų.
Kai kurie iš jų buvo išties nepaprasti.
Žinome, kad tireksas buvo stiprus plaukikas...
Velociraptoriai buvo klastingi, plunksnuoti medžiokliai,
o kai kurie dinozaurai elgdavosi itin keistai.
Tačiau kone kasdien atrandama kažkas naujo,
ir mes vis daugiau sužinome apie gyvybę šioje planetoje prieš 66 mln. metų.
Šįkart „Prehistoric Planet“ seriale
parodysime naujus gyvūnus
ir pristatysim naujas įžvalgas apie jų partnerių paieškas,
apie iššūkius, kylančius auginant šeimą,
ir jų titaniškas kovas.
Keliaukime į laiką, kai gamta surengė įspūdingiausią pasirodymą.
Žiūrite „Prehistoric Planet 2“.
VANDENYNAI
Vandenynas.
Didžiausias arealas priešistorinėje planetoje...
tapęs namais vienam didžiausių kada nors gyvenusių plėšrūnų...
milžiniškam mozazaurui.
Bet ne visi mozazaurai yra nuožmūs 15 m ilgio monstrai.
Rife slepiasi Phosphorosaurus patelė.
Ji taip pat mozazaurė.
Viena iš mažiausių, nesiekia nė trijų metrų ilgio.
Dieną ji slepiasi nuo pavojaus.
Bet kartą ar du per valandą ji turi staigiai išnerti, kad įkvėptų.
Kaip ir visi jos rūšies padarai, ši patelė kvėpuoja oru.
Šalia didžiųjų mozazaurų ji nykštukė.
Bet ji - taip pat mirtinai pavojinga plėšrūnė...
ir ne visada slepiasi šešėliuose.
Atėjus tinkamam laikui, ji virsta medžiotoja.
O tas laikas ateina saulei nusileidus.
Kai sutemsta, jos povandeninis pasaulis pasikeičia.
Iš gelmių ima kilti begalė padarų
pasimaitinti prie vandens paviršiaus.
Didžiausia masinė migracija žemėje prasideda kone visiškoje tamsoje,
ir yra regima tik su specialiomis naktinio matymo kameromis.
Įspūdingiausi iš šių naktinių lankytojų yra žibintūninių rūšis.
Žuvys skleidžia blyškią, keistą šviesą dėl cheminių reakcijų kūnuose.
Bioliuminescencijos blyksnis gali išmušti iš vėžių plėšrūnus.
O žiūrint iš apačios, švytėjimas padeda žuvims susilieti
su mėnulio nutviekstu vandeniu ir pasislėpti.
Tačiau jos negali pasislėpti nuo Phosphorosaurus.
Atsižvelgiant į dydį, šios rūšies akys yra didžiausios tarp visų mozazaurų...
todėl patelė permato iliuziją ir išsirenka grobį.
Kai ima švisti,
migruojantis guotas vėl panyra į gelmes.
O Phosphorosaurus taip pat turi grįžti į savo dieninę slaptavietę.
Vėl ima šmižinėti didieji mozazaurai.
Ji turės palaukti nakties, kol vėl bus saugu medžioti.
Dieną priešistorinis vandenynas suteikia galimybių
visiškai kitokiam medžiotojui.
Šiltose, sekliose Šiaurės Amerikos jūrose
gyvenančios žuvys skaičiumi bemaž prilygsta naktinių žibintūninių guotui.
Jos it magnetas traukia kone dviejų metrų ilgio Hesperornis.
Hesperornis gal ir nemoka skraidyti, bet yra puikiai prisitaikęs prie vandenyno.
Didelės ir galingos pėdos jį mikliai varo į priekį.
Nelaimėlės žuvys niekur nebepaspruks,
papuolusios į aštrių it adatos dantų pilną snapą.
Hesperornis neilgai džiaugiasi guotu vieni.
Xiphactinus, dar vadinamas X-žuvimi.
Galimybė pasimaitinti netrukus pritraukia didelį jų būrį.
Gerų 5 metrų ilgio, jos vienos didžiausių ir greičiausių žuvų vandenyne.
Savo didžiuliais nasrais Xiphactinus gali sugriebti kelias žuvis iš karto
ir kartais net praryja pusės savo dydžio grobį nė nekramtydama.
Iš pradžių maisto visiems per akis.
Bet kai žuvų sumažėja, X-žuvis savo dėmesį nukreipia kitur.
Plėšrūnas tuoj virs grobiu.
Hesperornis turi tik vieną pasirinkimą: plaukti iš visų jėgų.
Xiphactinus greitesnis.
Hesperornis vikresnis.
Bet X-žuvims viskas yra įtraukta į meniu...
net ir jų pačių giminaičiai.
Po kelių minučių puota baigiasi...
ir plėšrūnai juda toliau.
Pavojų vandenyne kelia ne tik mirtinai pavojingi medžiotojai.
Jį gali sukelti ir pati jūra.
Čia, prie priešistorinės Europos salų,
gyvybei iššūkį meta galingi potvyniai.
Ypač smulkiausiems padarams.
Čia - amonitų kiaušinėliai.
Tūkstančiai jų.
Jie buvo išplauti į pakrantę...
į vandens klanus tarp uolų.
Čia jie gali vystytis saugioje aplinkoje.
Kiaušinėliai mažyčiai, nesiekia nė kelių centimetrų.
Dabar metas jaunikliams išsiperėti.
Jie juda pasitelkę varomąją jėgą.
Tačiau įvaldyti naujus plaukimo įgūdžius nelengva.
Iki šiol šiuose vandens klanuose buvo vaikų darželis.
Bet potvyniui atslūgus, jie tampa atskirti.
Kiti padarai gali pasprukti.
Bet bejėgiams amonitams
vaikų darželis gali greitai virsti mirtinais spąstais.
Kepinant vidurdienio saulei, vanduo klane ima garuoti.
Jei jis visiškai išdžius, visi amonitai žus.
Bet ne viskas prarasta.
Mažyliai amonitai sugeba šį tą nepaprasto.
Kiekvienas veržiasi į laisvę, todėl visi ima veikti kartu.
Bendros pastangos reiškia, kad visi veiksmingai juda išvien.
Visus amonitus neša ši gyva bangelė,
o per pliką uolą perstumia judantieji iš paskos,
kol galiausiai jie išsigelbsti gilesniame vandenyje.
Dabar amonitai laukia kylančio potvynio.
Bet ne visi išsigelbsti.
Daugybė lieka išmestų ant uolų...
ir tampa maistu maitėdoms, tokiems kaip mažasis Pyroraptors.
Likusiuosius galingos srovės nuneša daugybę kilometrų nuo sausumos.
Net iki paties Ramiojo vandenyno vidurio.
Šie milžiniški atolai ir jų centre esančios lagūnos -
vienintelis prieglobstis tūkstančių kilometrų spinduliu.
Šioje nuošalioje vietoje Tuarangisaurus, elasmozaurų rūšiai, niekas negresia.
Tačiau už šių seklumų - kitas reikalas.
Kasdien elasmozaurai privalo leistis į gelmę.
Kanjonai atolo kraštuose veda iš seklumų į maisto kupinas vietas.
Gelmės pritraukia ne tik alkanus elasmozaurus,
bet ir juos medžiojančius plėšrūnus.
Didžiausius vandenyno gyventojus.
15 m ilgio mozazauras.
Nuo vandenyno dugno pakilusios maistinės medžiagos privilioja daug žuvų.
Aptakūs kūnai ir keturi galingi pelekai
užtikrina didelį elasmozaurų manevringumą.
Tačiau dėl kasdienių žygių ieškant maisto,
protingas ir kantrus medžiotojas gali nuspėt jų judesius.
Mozazauras - plėšrūnas, puolantis iš pasalų.
Šis milžiniškas gyvūnas, pasitelkęs didelę uodegą, be galo greitai įsibėgėja.
Šį kartą nepasisekė.
Tiesą sakant, dauguma medžioklių būna nesėkmingos.
Bet kai čia gyvena tiek daug elasmozaurų,
netrukus pasitaikys kita proga.
Pasislėpęs tamsiame tarpeklio dugne, mozazauras gali prisiartint nepastebėtas...
belaukdamas jauno, nepatyrusio gyvūno.
Idealios aukos.
Mozazauras gali trenktis į grobį taip stipriai,
kad šis žūsta vien nuo susidūrimo.
Antpuolis toks staigus, kad beveik akivaizdu, jog elasmozauras to nesitikėjo.
Gyventi vandenyne gali būti pavojinga ne tik dėl milžinų.
Iš mažylių amonitų, išsigelbėjusių iš vandens klanų tarp uolų,
mažiau nei šimtas išgyvena jūroje kelis mėnesius.
Bet saujelei išgyvenusiųjų labai pasiseka.
Vandenyno srovės nunešė juos į idealią vietą gyventi:
į jūržolių sąžalynus prie Europos krantų.
Čia amonitų guotų aptinkama įvairiausių dydžių...
ir formų.
Šis keistas 1,8 m ilgio milžinas yra bakulitas,
besimaitinantis prie jūros dugno.
Ir kone nenusileidžiantis jam dydžiu -
Diplomoceras, forma primenantis milžinišką sąvaržėlę.
Visi jie džiaugiasi gyvenimu, nes maisto čia per akis.
Planktono. Mažų vėžiagyvių. Kai kurie net ėda žuvis.
Šie jaunikliai pradeda įgauti
ypatingą formą, kurią jie turės subrendę.
Iš kyšančios spiralės galima atpažinti jauną Nostoceras.
Šitie yra suaugę Nostoceras.
Jiems labiau patinka giliai esantis jūros dugnas.
Amonitai klestėjo šiuose priešistoriniuose vandenynuose
kone 400 milijonų metų.
Jų yra tūkstančiai rūšių.
Jie - viena sėkmingiausių kada nors gyvenusių gyvūnų grupių...
klestėjusių šiltose jūrose ir net šalčiausiame vandeny ašigaliuose.
Kaip čia, ledinėje jūroje, supančioje Antarktidą.
Po kone visą žiemą trukusios tamsos, žemai pakilusi saulė ima tirpdyti ledą...
ir vėl atveria kelią milžiniškam sezoniniam lankytojui.
Morturneria, keista elasmozaurų rūšis.
Jie - šiltakraujai,
jų kūną dengia storas taukų sluoksnis, išsaugantis kūno šilumą.
Jie - vieni paslaptingiausių ir mažiausiai pažintų gyvūnų pasaulyje.
Šis būrelis nukeliavo kone 3 200 km nuo Pietų Amerikos...
...kad atvyktų čia pavasariui prasidėjus.
Tai pirmas kartas, kai šių metų jaunikliai susiduria su jūros ledu.
Jis gali būti pavojingas oru kvėpuojančiam ropliui.
Jie gali įkvėpti oro tik ten, kur lede yra plyšių.
Suaugusieji privalo atidžiai plaukti, kad rastų tuos plyšius,
o jaunikliai turi neatsilikti.
Šie šalti vandenys - tinkamiausias arealas mėgstamiausiam šio milžino maistui.
Poliarinis dumblas, pilnas mažų padarėlių.
Kiekvienam kvadratiniame jūros dugno metre gali būti šimtai mažų padarėlių.
Atskirti valgomus dalykus nuo limpančio dumblo nėra paprasta.
Bet jie turi puikų sprendimą.
Pasėmę pilnus nasrus, nepilnai juos sukanda
ir taip sukuria milžinišką sietą maistui išsijoti.
Jie - vieninteliai gyvūnai, turintys dantis, kurie šitaip maitinasi.
Morturneria maitinsis čia visą vasarą,
kol vanduo vėl užšals, atėjus poliarinei žiemai.
Šiltesniuose vandenyse jie susidurs su kitokiais iššūkiais.
Tačiau sumaniausi gyvūnai visada suras galimybių
neaprėpiamuose priešistorinės planetos vandenynuose.
„PREHISTORIC PLANET“ ATSKLEIDĖ
KOKIU GREIČIU JUDĖJO MOZAZAURAS?
Priešistorinės planetos sausumoje viešpatavo dinozaurai.
O jūrose karaliavo visai kitokių roplių grupė:
mozazaurai.
Čia - vieno iš jų kaukolė.
Mozazaurai buvo jūrų driežai.
Įsivaizduokite milžinišką, plaukiojantį, banginio dydžio Komodo varaną.
DR. MAIKLAS HABIBAS KALIFORNIJOS UNIVERSITETAS
Pleišto formos snukis, šiurkšti oda, keturi pelekai vietoj galūnių
ir ilga uodega, primenanti apverstą ryklio uodegą.
Taip iš esmės atrodo mozazauras.
Didžiausias buvo Mosasaurus hoffmanni.
Jis - plėšrūnas, puolantis iš pasalų.
Bet kokia jo sėkmės paslaptis?
Jie, būdami ramiai, gali pajudėti iš vietos...
KIRSTEN FORMOSO PIETŲ KALIFORNIJOS UNIVERSITETAS
...neįtikėtinu greičiu jums prieš akis.
Šiuolaikiniame pasaulyje tą sugeba tokie ropliai kaip krokodilai.
Jų raumenys pritaikyti trumpiems neįtikėtinos jėgos proveržiams.
Žinant, kad mozazaurai yra ropliai, jie yra driežai,
turbūt jų raumenys turėjo panašių savybių.
Jie taip pat buvo prisitaikę
užklupti aukas netikėtai.
Vienas iš plaukiojimo keblumų -
reikia ypatingos dinamikos, kad greit pajudėtum,
panašiai, kaip sprinteriai atsispiria nuo kaladėlių.
Vienas iš geriausių būdų - susiriesti į „C“ formą
ir atsistumti nuo vandens šonu.
Šiais laikais žuvys pasitelkia šį metodą.
Šis metodas vadinamas „C-startu“,
jis leidžia per akimirką įsibėgėti iš vietos iki pilno greičio.
GREITIS - ĮSIBĖGĖJIMAS - LAIKAS
Mozazaurai turbūt sugebėjo kažką panašaus,
bet, žinoma, daug didesniu mastu.
Tad kokiu tiksliai greičiu galėjo plaukti Mosasaurus hoffmanni?
Tam, kad išsiaiškintų, serialo komanda užsakė unikalų mokslinį tyrimą.
Iki šiol niekas iš tiesų nebandė smulkiai įvertinti
tokių pajėgumo rodiklių.
Mūsų darbas - vienas pirmųjų bandymų
įvardinti šių gyvūnų sugebėjimus skaičiais.
O mūsų gauti rezultatai išties stulbina.
KŪNO ILGIS
Komanda keturis kartus perskaičiavo...
10,9 TONŲ 12,8 M
...kad rezultatai būtų teisingi.
UODEGOS ILGIS
Keturių skirtingų bandymų rezultatai buvo tokie pat.
Šie gyvūnai gebėjo labai sparčiai įsibėgėti.
Šis mozazauras turbūt galėjo įveikti 75 % kūno ilgio atstumą
per vieną sekundę.
Tai reiškia, kad jei mozazauras yra už 17 metrų,
po sekundės jis bus 75 % arčiau.
O antrą sekundę jis jau bus tave pralenkęs
ir turbūt jau suėdęs.
Jei į tave atsitrenktų mozazauras,
smūgis būtų toks pat, lyg atsitrenkus vilkikui.
Vien tik susidūrimas su tokiu gyvūnu, nekalbant jau apie jo nasrus,
bematant užmuštų daugumą aukų.
Mozazaurai išvystydavo iki 50 km/h greitį
vos per vieną sekundę.
Dėl to jie, be abejonės, yra grėsmingiausi visų laikų jūrų plėšrūnai.
Išvertė Sandra Siaurodinė