A dinoszauruszok uralták a bolygót...
DAVID ATTENBOROUGH BEMUTATJA
...több mint 150 millió évig.
A földgolyó szinte minden szegletét elfoglalták,
és majdnem mindenhová eljutottak minden elképzelhető formában és méretben.
Néhányuk igazán kivételes volt.
Azt már tudjuk, hogy a T.-rex kiváló úszó...
a Velociraptor ravasz, tollas vadász volt,
és hogy néhány dinoszaurusz igencsak furcsa viselkedéssel bírt.
De szinte mindennap új felfedezéseket tesznek,
amelyek még többet árulnak el bolygónk 66 millió évvel ezelőtti életéről.
A Prehisztorikus bolygóban ezúttal
új állatokat mutatunk be,
és új szemszögből pillantunk be a párkeresésükbe,
a családalapítással járó kihívásaikba,
és a titáni csatáikba.
Utazás egy időbe, amikor a természet a leglátványosabb arcát mutatta.
Ez a Prehisztorikus bolygó 2.
PREHISZTORIKUS BOLYGÓ 2.
ÓCEÁNOK
Az óceán.
A legnagyobb élőhely a prehisztorikus bolygón...
és a valaha élt legnagyobb ragadozók otthona...
az óriási moszaszauruszoké.
De nem minden moszaszaurusz 15 méteres ádáz szörnyeteg.
A zátonyban keres menedéket ez a Phosphorosaurus.
Ő is egy moszaszaurusz.
Az egyik legkisebb a maga három méterével.
A nappali világosságban elrejtőzik a veszély elől.
De óránként egyszer-kétszer a felszínre kell sietnie levegőt venni.
Mint minden fajtársa, ő is levegővel lélegzik.
Eltörpül a legnagyobb moszaszauruszok mellett.
Azonban ő is halálos ragadozó...
és nem mindig bújik meg az árnyékban.
Amikor eljön az ideje, vadásszá válik.
És ez az idő az, amikor a nap lenyugszik.
Amikor leszáll a sötétség, a víz alatti világ átalakul.
Ekkor lények milliárdjai kezdenek emelkedni a mélységből,
hogy a felszín közelében táplálkozzanak.
A Föld legnagyobb vándorlása szinte teljes sötétségben zajlik,
és csak speciális éjjellátó kamerákkal figyelhető meg.
A leglátványosabb éjszakai látogatók a lámpáshalak egy fajtája.
Halvány, hátborzongató fényük a testükben lejátszódó kémiai reakció eredménye.
E villogó biolumineszcencia a ragadozók megzavarását is szolgálhatja.
És a ragyogás alulnézetből lehetővé teszi, hogy beolvadjanak,
és elrejtőzzenek az óceán holdfényes felszínén.
Ám a Phosphorosaurus elől nem tudnak elrejtőzni.
Méretéhez képest neki van a legnagyobb szeme minden moszaszaurusz közül...
amely lehetővé teszi, hogy átlásson a megtévesztésen és kiszúrja prédáját.
Mire eljön a hajnal,
a vándorló raj ismét lesüllyed a mélybe.
És a Phosphorosaurusnak is vissza kell térnie nappali rejtekhelyére.
A legnagyobb moszaszauruszok visszatértek, és újra portyáznak.
Meg kell várnia az éjszakát, mielőtt újra biztonságosan vadászhat.
Nappal a prehisztorikus óceán lehetőséget szolgáltat
egy egészen más típusú vadásznak.
Észak-Amerika langyos, sekély tengereiben
a halak száma majdnem megegyezik az éjszakai lámpáshalrajokéval.
És mágnesként vonzzák a csaknem kétméteres Hesperornisokat.
A Hesperornis ugyan nem tud repülni, de remekül alkalmazkodott az óceáni élethez.
Nagy, erős lába igencsak mozgékonnyá teszi.
Nincs menekvés a peches halak számára,
ha egyszer elkapja őket ez a csőr, tele tűhegyes fogakkal.
A Hesperornisok nincsenek sokáig egyedül a halrajra.
Xiphactinusok, másnéven X-halak.
A táplálkozási lehetőség hamarosan nagy számban vonzza őket.
A több mint öt méterükkel a legnagyobb és leggyorsabb halak közé tartoznak.
Hatalmas szájával a Xiphactinus képes egyszerre több halat lehalászni,
és arról is ismert, hogy egyben le tud nyelni egy feleakkora zsákmányt, mint ő.
Eleinte mindenkinek jut bőségesen.
De ahogy a halak száma csökken, az X-halak másfelé fordítják figyelmüket.
A ragadozó hamarosan prédává válik.
A Hesperornisoknak egy lehetőségük van: úszni az életükért.
A Xiphactinus gyorsabb.
A Hesperornis ügyesebben mozog.
De egy X-hal szemében bármi szerepelhet az étlapon...
még a saját fajtája is.
Perceken belül a lakomának szinte teljesen vége...
és a ragadozók továbbállnak.
A veszélyt az óceánban nem csak a halálos vadászok jelentik.
Lehet az maga a tenger is.
Itt, Európa prehisztorikus szigetei körül
az árapály ereje komoly fenyegetést jelent az élők számára.
Különösen a legkisebb élőlények számára.
Ezek ammoniteszikrák.
Több ezernyi.
A part közelébe sodródtak...
a sziklamedencékbe.
Itt megvan rá az esélyük, hogy a veszélytől távol fejlődjenek.
Az ikrák aprók, nincsenek egycentiméteresek.
Itt az ideje, hogy a kicsinyek kiszabaduljanak.
Sugárhajtással mozognak.
De az új úszástudás elsajátítása nem könnyű.
Mostanáig ezek a medencék biztosították számukra az óvodát.
De ahogy a dagály visszahúzódik, elszigetelődnek.
Másoknak sikerülhet elmenekülni.
De a tehetetlen ammoniteszek számára
a halóvoda hamarosan halálos csapdává válhat.
A déli napsütés hatására a medence vize párologni kezd.
Ha teljesen kiszárad, mindannyian elpusztulnak.
De még nincs minden veszve.
A kis ammoniteszek valami figyelemre méltó dologra képesek.
Mindegyik a saját szabadságáért küzd, ami összekényszeríti őket.
A közös erőfeszítés azt jelenti, hogy gyakorlatilag egyként mozognak.
Mindegyiküket magával viszi ez az apró élő hullám,
a hátul lévők tolják át a csupasz sziklán...
majd végül a mélyebb vízbe menekülnek.
Most a dagályra várnak.
De nem mindenki menekül meg.
Számtalan ottmarad partra vetve...
élelemként szolgálva az olyan dögevőknek, mint ezek a kis Pyroraptorok.
A többit erős áramlatok viszik messzi kilométerekre a szárazföldtől.
Még idáig is eljutnak, a Csendes-óceán legközepére.
Ezek a hatalmas korallzátonyok és a lagúnák a közepükben
az egyetlen menedéket nyújtják több ezer kilométeres körzetben.
E ritka helyen a Tuarangisaurus, egy elaszmoszauruszféle, biztonságra lel.
De ezeken a sekély vizeken kívül már más a helyzet.
Az elaszmoszauruszoknak mindennap mélyebb vizekbe kell merészkedniük.
A zátony falában lévő kanyonok vezetnek a sekély vízből a táplálékban bő helyekre.
Ez a mély víz nem csak az elaszmoszauruszokat vonzza,
hanem a rájuk vadászó ragadozókat is.
Az óceán legnagyobbját.
Egy 15 méteres Mosasaurus.
Az óceánfenékről felhajtott tápanyagok biztosítják a bőséges halellátást.
Áramvonalas testük és négy erős uszonyuk
nagyszerű manőverezőkké teszi az elaszmoszauruszokat.
Ám a napi táplálkozásuk miatt mozgásuk kiszámíthatóvá válik
egy intelligens és türelmes vadász számára.
A Mosasaurus lesből támadó ragadozó.
Ez a hatalmas állat az óriási farka révén elképesztő sebességgel képes gyorsulni.
Ezúttal nem jár szerencsével.
Valójában a legtöbb vadászata sikertelen.
Azonban annyi elaszmoszaurusz él itt,
hogy nem várat magára sokat az újabb lehetőség.
A sötét kanyonfenék álcázásában a moszaszaurusz észrevétlenül úszik...
egy fiatal, tapasztalatlan delikvensre várva.
Az ideális áldozatra.
A Mosasaurus olyan erővel képes lecsapni zsákmányára,
hogy már maga a becsapódás is végezhet vele.
A támadás villámgyors, az elaszmoszaurusz szinte biztosan észrevenni sem tudta.
Az élet az óceánban nem csak az óriások miatt lehet veszélyes.
A bébi ammoniteszek közül, amelyek a sziklamedencékből menekültek ki,
százból kevesebb mint egy élt túl jó pár hónapot a tengerben.
De ez a néhány különösen szerencsés.
Az óceáni áramlatok ideális élőhelyre vitték őket:
az Európa partjainál található tengerifűágyakba.
Itt az ammoniteszrajok meglepően változatos méretekben...
és formákban mutatkoznak.
Ez a furcsa, 180 centis óriás a Baculites,
amely a tengerfenék közelében táplálkozik.
És méretben majdnem megegyezik vele
a Diplomoceras, melynek olyan alakja van, mint egy óriási gemkapocs.
Itt mind pompásan érzik magukat, hála a bőséges tápláléknak.
Plankton. Apró rákfélék. Néhány még halat is eszik.
Ezek a kicsik kezdik elérni
azt a különös formát, amilyenek kifejlett korukban lesznek.
A csúcsos spirálról felismerni a fiatal Nostocerasokat.
Ezek kifejlett Nostocerasok.
A mélyebb vizek tengerfenekét kedvelik.
Az ammoniteszek virágoztak ezekben a prehisztorikus óceánokban,
közel 400 millió évig.
Több ezer fajuk van.
Ez az egyik legsikeresebb állatcsoport, amely valaha élt...
a meleg, mérsékelt égövi tengerekben, és még a leghidegebb sarki vizekben is.
Mint itt, a befagyott tengerben az Antarktisz környékén.
Egy szinte teljes sötétben telt tél után az alacsonyan járó Nap olvasztja a jeget...
újra hozzáférhetővé téve azt egy óriási időszakos látogató számára.
A Morturneria, egy furcsa fajtájú elaszmoszaurusz.
Meleg vérű,
vastag zsírréteggel rendelkezik, amely megőrzi teste hőjét.
A világ legtitokzatosabb és legrejtélyesebb állatai közé tartozik.
Ez a csorda közel 3200 kilométert vándorolt Dél-Amerikából,
hogy ideérjen tavaszra.
Az idei borjak most találkoznak először a tenger jegével.
Veszélyes lehet egy levegővel lélegző hüllő számára.
Csak ott tudnak levegőt venni, ahol rések vannak a jégben.
A felnőtteknek óvatosan kell navigálniuk, hogy megtalálják őket,
és a fiataloknak a felnőttek mellett kell maradniuk.
Ezek a hideg vizek kiváló élőhelyet adnak ezen óriások kedvenc táplálékának.
Sarki iszap tele apró élőlényekkel.
Több száz apró állatka lehet a tengerfenék minden négyzetméterén.
Nem könnyű szétválasztani az ehető dolgokat a ragacsos iszaptól.
De van egy ügyes megoldásuk.
Szájukba kanalaznak egy adagot, és félig becsukják az állkapcsukat,
amivel egy óriási szitát hoznak létre, hogy kiszűrjék a táplálékot.
Ez az egyetlen állat, melynek fogazata az ilyen táplálkozáshoz alkalmazkodott.
A Morturneriák egész nyáron itt fognak táplálkozni,
amíg a víz újra be nem jegesedik a sarkvidéki télen.
Melegebb vizekben más kihívásokkal kell szembenézniük.
De a legrátermettebb állatok mindig találnak lehetőségeket
a prehisztorikus bolygó hatalmasan elterülő óceánjaiban.
PREHISZTORIKUS BOLYGÓ, ÉS AMI MÖGÖTTE VAN
MILYEN GYORS VOLT EGY MOSZASZAURUSZ?
A prehisztorikus bolygó szárazföldjein a dinoszauruszok domináltak.
De a tengereket a hüllők egy egészen más csoportja uralta:
a moszaszauruszok.
Ez pedig az egyikük koponyája.
A moszaszauruszok tengeri gyíkok voltak.
Gondoljunk egy hatalmas, úszó, bálnaméretű komodói varánuszra!
KALIFORNIAI EGYETEM
Kúpos orr, érdes bőr, a normál végtagok helyett négy uszony,
és egy hosszú farok, ami nagyon hasonlít egy cápa farkára, csak fejjel lefelé van.
Nagyjából ilyen egy moszaszaurusz.
A legnagyobb a Mosasaurus hoffmanni.
Lesből támadó vadász volt.
De mi volt a sikere titka?
A teljes mozdulatlanságból...
DÉL-KALIFORNIAI EGYETEM
...hihetetlen sebességre tudtak gyorsítani.
A mai világban ezt a tudást olyan hüllőknél látjuk, mint a krokodil.
Izmaik rövid, óriási erejű lökéseket képesek leadni.
A moszaszauruszok, tekintve, hogy hüllők, hogy gyíkok,
valószínűleg hasonlóra voltak képesek az izomzatukkal.
Még egy dologhoz alkalmazkodtak,
ami növelni tudta a meglepetés erejét.
Az egyik fogós dolog az úszásban az,
hogy különleges dinamikára van szükség a gyors iramodáshoz,
hogy rajt után rövid idő alatt felgyorsuljunk.
És ennek egyik legjobb módja az, ha C-alakba hajlítjuk magunkat,
és aztán a testünk oldalával lökjük meg magunkat a vízben.
A halak ma már ezt a technikát használják.
C-indulás néven ismerjük azt,
ami lehetővé teszi, hogy egy pillanat alatt elérjék a teljes sebességet.
SEBESSÉG - GYORSULÁS - ÓRA
A moszaszauruszok valószínűleg valami nagyon hasonlóra voltak képesek,
csak persze sokkal nagyobb léptékben.
Tehát milyen gyorsan tudott úszni az óriási Mosasaurus hoffmanni?
Ennek kiderítésére sorozatunk csapata egy egyedülálló vizsgálatot rendelt meg.
Egészen a közelmúltig senki sem próbálta részletesen megbecsülni
ezeket a teljesítményértékeket.
A munkánk az egyik első kísérlet arra,
hogy valóban számokkal fejezzük ki ezeknek az állatoknak a képességeit.
És az eredmények, amiket ebből kaptunk, igazán lenyűgözőek.
TESTHOSSZ
A csapat négyszer futtatta le a számításokat...
10,8 TONNA 12,8 MÉTER
...hogy biztos jók legyenek.
FAROKHOSSZ
Mind a négy különböző próba vége ugyanaz az általános következtetés volt.
Ezek az állatok lenyűgöző gyorsulásra voltak képesek.
Ez a moszaszaurusz valószínűleg testhossza 75%-ának megfelelő távolságot
tudott megtenni egy másodperc alatt.
Ez azt jelenti, hogy ha ez a moszaszaurusz 17 méterre van tőlünk,
akkor egy másodperc alatt 75%-kal közelebb lesz.
És a második másodpercben le is hagy,
úgy, hogy útközben meg is evett.
Ha egy Mosasaurus nekünk csapódna,
az olyan lenne, mintha egy vontatós kamion ütne el minket.
Pusztán az állat becsapódása, nem is beszélve az azt követő harapásról,
sok zsákmányt azonnal megölne.
A moszaszauruszok a 48 km/órás sebességet
akár egy másodperc alatt elérték.
Vitathatatlanul ez teszi őket minden idők legnagyobb tengeri ragadozójává.
A feliratot fordította: Binder Natália