Dinozaurai viešpatavo planetoje...
DEIVIDAS ATENBOROU PRISTATO
...daugiau nei 150 milijonų metų.
Jie gyveno kone visuose žemės kampeliuose,
ir buvo įvairiausių dydžių bei formų.
Kai kurie iš jų buvo išties nepaprasti.
Žinome, kad tireksas buvo stiprus plaukikas...
Velociraptoriai buvo klastingi, plunksnuoti medžiokliai,
o kai kurie dinozaurai elgdavosi itin keistai.
Tačiau kone kasdien atrandama kažkas naujo,
ir mes vis daugiau sužinome apie gyvybę šioje planetoje prieš 66 mln. metų.
Šįkart „Prehistoric planet“ seriale
parodysime naujus gyvūnus,
ir pristatysim naujas įžvalgas apie jų partnerių paieškas,
apie iššūkius, kylančius auginant šeimą,
ir jų titaniškas kovas.
Keliaukime į laiką, kai gamta surengė įspūdingiausią pasirodymą.
Žiūrite „Prehistoric Planet 2“.
PELKĖS
Plačiai nusidriekę šiaurės rytų Azijos pelkynai.
Šiose apsemtose žemumose yra daugybė salų.
Visas jas supa lėtai judantis vanduo...
todėl jos tampa potencialiu prieglobsčiu naujai gyvybei.
Jauna pterozaurė, Azhdarchid. Išsiritusi vos prieš kelias valandas.
Ji saloje,
o tai reiškia, kad pirmuosius nedrąsius žingsnius galės žengti santykinai saugiai.
Išmokus vaikščioti metas išmėginti sparnus.
Reikės pasitreniruoti, kol išmoks jais tinkamai naudotis.
Nors ji tik 30 cm ūgio,
išaugs į milžinę, kurios išskleistų sparnų ilgis sieks 9 metrus.
Kad taip nutiktų, prireiks daug maisto...
kurio šioje mažoje salelėje ji neras.
Jai teks iškeliauti
maitintis į pelkėtus miškus, supančius jos salą.
Pirmieji skrydžiai visada sudėtingi, ypač virš atviro vandens.
Šiandien pučia nestiprus vėjelis.
Jis padės šiek tiek pakelti kūną.
Tačiau šiai jauniklei dar trūksta jėgos.
Shamosuchus. Kone 5 m ilgio plėšrūnai.
Gal saloje ir yra saugu,
bet ją supančiuose vandenyse - toli gražu.
Jei iškart nepavyksta gerai pakilti, ore tą padaryti dar sunkiau.
O ji skrenda per žemai.
Kai kurie stiprūs skrajūnai
jau beveik pasiekė saugų miško prieglobstį.
Kiti dar tik bandys.
Kone stebuklingas išsigelbėjimas.
O dabar - proga pasimėgauti atlygiu.
Šiuose derlinguose pelkynų miškuose ėdesio ji ras per akis.
Čia, Pietų Amerikos pelkynuose,
ilgos vasaros dienos reiškia gausesnę puotą.
Šiose pelkėse knibždėte knibžda įvairiausių rūšių gyvūnų.
Renkasi medžiotojai.
Nuožmi kone metro ilgio vėjažuvė.
Milžiniško Austroraptor pietūs.
Jie - velociraptorių giminaičiai, tik gerokai didesni.
Jų ūgis nuo galvos iki uodegos siekia šešis metrus, o svoris - virš 360 kg.
Apsiginklavę dantimis, panašiais į krokodilo,
šie dinozaurai meistriškai gaudo žuvį.
Didžiąją metų dalį jie medžioja po vieną.
Bet vasarą žuvų padaugėja,
todėl padaugėja ir Austroraptors.
Didžiausieji bando pasilaikyti žuvingiausias vietas sau.
Jie nepakenčia varžovų.
Tiems, kurie dar nesulaukė jėgų žydėjimo, dabar - sunkus metų laikas.
Šis jaunas patinas dar nesubrendęs,
tad beveik neturi šansų rasti gerą vietą žvejybai.
Tačiau čia yra kitų būdų rasti maisto.
Kai maisto aplink tiek daug, suaugusieji palieka daug išėdų.
Dažnai jie suėda tik gardžiausias žuvies dalis.
O jaunikliui puikiai tinka ir likučiai.
Tačiau tai rizikinga.
Tam, kad pavyktų, jis turi prisėlinti iš pasalų.
Aplamdytas ir nieko nepešęs.
Bet kol suaugusieji aplink tebepuotauja,
gali pasitaikyti dar viena proga.
Du suaugusieji pešasi dėl geriausios žvejybos vietos.
Metas jaunikliui imtis veiksmų...
ir metas sprukti.
Pasisekė.
Geriau nei išėdos.
Pamoka išmokta.
O kai kitąmet grįš geros oro sąlygos,
gal jis galės pakovoti dėl nuosavos žvejybos vietos.
Šiauriniame Madagaskare oro sąlygos jau keičiasi.
Po kelių mėnesių iškritęs pirmasis lietus atgaivina perdžiūvusią žemę.
Prisipildžius tvenkiniams ir kanalams, sugrįžta gyvūnai.
Ne visi jie - dinozaurai.
Šiuose purvino vandens telkiniuose tyko...
pabaisa.
Beelzebufo, velnio varlė.
Ji tokia didelė, kad gali praryti mažą dinozaurą.
Bet šis patinas čia atėjo ne medžioti.
Jis ieško patelės.
Velnio varlės išrankios, todėl jis turi rasti gerą vietą.
Tik tada pavyks jas prisivilioti.
Žemas kvarkimas girdėti labai toli.
Ne visai tai, ko tikėjosi.
Penkiolikos metrų ūgio Rapetosaurus.
Juos čia priviliojo galimybė pasimaudyti purvo vonioje.
Beelzebufo šis apsilankymas - visai ne laiku.
Jo tvenkiniai atsidūrė po 70 tonų sveriančiu zauropodu.
Laiko nedaug.
Velnio varlės poruojasi tik lietaus sezono pradžioje.
Jam reikia naujo tvenkinio.
Vienas yra.
Kelias iki jo bus pavojingas.
Galiausiai jis pasiekė tikslą...
bet buvo pastebėtas.
Jis ne šiaip sau vadinamas velnio varle.
Metas pamėginti dar padainuoti...
bet jis negali perrėkti patenkintų zauropodų maurojimo.
Jo laimei,
yra vienas dalykas, kuris Rapetosaurus patinka labiau už maudynes purve...
ir tai yra maistas.
Alkana banda juda...
tačiau po savęs palieka šį tą naudingo.
Tuzinus milžiniškų pėdų, kupinų vandens.
Tobulai tinkančių Beelzebufo pratęsti partnerės paieškas.
Velnio varlė čia gali išgyventi tik todėl,
kad kasmet žemę užtvindo sezoniniai lietūs.
Tačiau yra vietų, kur besikeičiantis klimatas
nulemia retesnį lietų.
Vidaus vandens baseine Šiaurės Amerikoje anksčiau buvo apie gerą pusmetrį vandens.
Tačiau po dešimtmetį trukusios sausros jis sausutėlis.
Nepaisant to, kai kurie dinozaurai iš čia nesitraukia.
Pachycephalosaurus banda,
tai keisti padarai su tvirtomis, kupolo formos kaukolėmis.
Jie mieliau ėda vaisius ir lapus...
bet dabar yra priversti pasitenkinti šaknimis ir vabzdžiais.
Bandai vadovauja didelis patinas.
Jis prižiūri tvarką, kad visi galėtų ramiai ieškoti maisto.
Tačiau bandoje bręsta konfliktas.
Jaunas patinas demonstruoja savo galią.
Metas dominuojančiam patinui parodyti jo vietą arba jį išspirti.
Jis puikuojasi spalvingomis galvos puošmenomis...
mėgindamas įbauginti jauniklius.
Tačiau šis nesiruošia taip lengvai atsitraukti.
25 cm storio kaukolės leidžia išgyventi tokius galingus susidūrimus kaktomuša.
Vyresnis patinas yra sunkesnis,
bet jaunasis - vikresnis ir ištvermingesnis,
ir tai suteikia jam pranašumą.
Pergalingas maurojimas.
Tačiau jis per anksti apsidžiaugė.
Pralaimėtojas turi sumokėti didelę kainą.
Tremtis.
Vienam bus sunku savimi pasirūpinti.
Tačiau ir laimėtojui gyvenimas čia nebus lengvas,
nebent į šį kraštą grįžtų vanduo, ir greitai.
Kitoje didžiulio žemyno pusėje
telkšo apie 260 000 kv. km pelkynų...
dauguma jų būna užtvindyti visus metus.
Pavasarį
naujai išdygę augalai paverčia šią vietą puikia ganykla susirinkusioms bandoms.
Bet ten, kur yra daug žolėdžių...
yra ir puikių medžiotojų.
Tireksas...
galingiausias sausumos plėšrūnas žemėje.
Paprastai jie puola grobį iš pasalų...
bet kai yra tiek daug stebinčių akių...
ne metas pulti.
Sutemus
kai kurios bandos, kurios ganėsi atvirame lauke,
prieglobsčio ieško miške.
Dabar padėtis palankesnė plėšrūnams.
Tiranozaurai turi didžiausias akis iš visų dinozaurų,
todėl puikiai mato tamsoje.
Jie taip pat gali judėti mišku kone be garso
dėl pagalvėlių ant letenų.
Edmontozaurų grupelė.
Jie neturi šarvų,
bet yra tirekso dydžio ir dvigubai greitesni.
Tam, kad tokį sučiuptum, reikia pasitelkti klastą.
Visi medžiotojai atsargiai užima savo vietas.
Po to vienas tyčia sukelia triukšmą.
Edmontozaurai sunerimsta.
Jie žino, kad medžiotojai arti,
bet nežino, kur tiksliai jie yra.
Metas paspęsti spąstus.
Vienas tireksas skubiai išbėga.
Banda puola į paniką ir metasi ten, kur pasaloje tyko kitas tireksas.
Tobulai įvykdytas planas...
suregztas vieno didžiausių plėšrūnų, kada nors gyvenusių...
mūsų priešistorinės planetos pelkėse.
„PREHISTORIC PLANET“ ATSKLEIDĖ
AR PACHYCEPHALOSAURUS IŠTIES SMŪGIUODAVO GALVA?
Ši kaukolė - Pachycephalosaurus,
kone penkių metrų ilgio žolėdžio.
Nepaisant ne vienerius metus trukusių tyrinėjimų,
vis dar bandome suprasti, kodėl jo galva tokios keistos formos.
Labiausiai į akis krentantis Pachycephalosaurus bruožas, be abejo...
DR. SIUZANA MEIDMENT GAMTOS ISTORIJOS MUZIEJUS
...yra tas keistas kupolas ant galvos.
Jį supa eilė labai keistų gumbelių, gauburių ir bumbulų.
Jie atrodo lyg drakono atributai.
PROF. POLAS BARETAS GAMTOS ISTORIJOS MUZIEJUS
Kai mokslininkai pirmą kartą išvydo šias labai storas, kupolo formos kaukoles,
o jų storis gali siekti 30 cm,
palaikė jas labai stipriomis.
Buvo manyta, kad jomis dinozaurai daužydavosi tarpusavyje,
kovodami dėl pozicijos socialinėje hierarchijoje.
Dabar taip kaktomuša daužosi tokie gyvūnai kaip snieginiai avinai.
Stora kaukolė padeda apsaugoti smegenis nuo smūgio.
Bet ar tai išties paaiškina kupolą ant Pachycephalosaurus galvos?
Daugybė paleontologų manė, kad reiktų pažvelgti į kaukolės vidų.
Jie supjaustė daugybę Pachycephalosaurus kupolų
ir suprato, kad gal jie nebuvo tokie tvirti,
kad atlaikytų smūgius kaktomuša.
Tačiau jie atrado kai ką kita, kas parodė, jog kupolas galėjo turėti kitą paskirtį.
Jo paviršius padengtas mažyčių plaušelių tinklu.
Gal jie suteikė ryškų atspalvį odai,
kad pritrauktų partnerį.
Ši nauja teorija lyg ir buvo pripažinta, kol 2013 m.
buvo atliktas naujas atradimas.
Buvo surastas Pachycephalosaurus
su žymėmis, liudijančiomis, kad jis išgyveno daug viršugalvio traumų,
gautų ne per vieną kartą.
Mokslininkai grįžo atgal ir peržiūrėjo istorijos muziejų kolekcijas
bei surado gan nemažai įrodymų, kad sužalojimus
panašiose vietose turėjo gan daug skirtingų Pachycephalosaurus.
Tai - pagrįstas įrodymas, kad jie greičiausiai daužydavosi galvomis.
Taigi, ar vis tik kaukolės buvo pakankamai tvirtos,
kad apsaugotų Pachycephalosaurus smegenis?
Norėdami tai išsiaiškinti, mokslininkai pasitelkė pažangiausius skaitytuvus.
Kompiuteriniu tomografu galime sukurti virtualius kaulų modelius,
o su jais galime atlikti įvairius inžinerinius testus
taip pat, kaip juos atliktume su lėktuvo dalimi ar dirbtiniu klubu.
Taip buvo gautas galutinis įrodymas.
Testai parodė, kad Pachycephalosaurus kupolai
galėjo atlaikyti labai stiprų smūgį.
Tokį pat, kokį atlaiko amerikietiško futbolo žaidėjai,
susidūrę vienas su kitu.
Dabar manome, kad Pachycephalosaurus naudodavo galvą
kaip grėsmingą ginklą...
ir spalvoms pademonstruoti.
Tai du būdai parodyti, kas buvo viršiausias jų priešistoriniame pasaulyje.
Išvertė Sandra Siaurodinė