A dinoszauruszok uralták a bolygót...
DAVID ATTENBOROUGH BEMUTATJA
...több mint 150 millió évig.
A földgolyó szinte minden szegletét elfoglalták,
és majdnem mindenhová eljutottak minden elképzelhető formában és méretben.
Néhányuk igazán kivételes volt.
Azt már tudjuk, hogy a T.-rex kiváló úszó,
a Velociraptor ravasz, tollas vadász volt,
és hogy néhány dinoszaurusz igencsak furcsa viselkedéssel bírt.
De szinte mindennap új felfedezéseket tesznek,
amelyek még többet árulnak el bolygónk 66 millió évvel ezelőtti életéről.
A Prehisztorikus bolygóban ezúttal
új állatokat mutatunk be...
...és új szemszögből pillantunk be a párkeresésükbe...
...a családalapítással járó kihívásaikba...
...és a titáni csatáikba.
Utazás egy időbe, amikor a természet a leglátványosabb arcát mutatta.
Ez a Prehisztorikus bolygó 2.
PREHISZTORIKUS BOLYGÓ 2.
MOCSARAK
Északkelet-Ázsia hatalmas mocsaras vidékei.
Ezen az alacsonyan fekvő, elárasztott területen számtalan sziget található.
Mindegyiket lassan mozgó víz öleli körbe...
amely talán új élet bölcsője is lehet.
Egy fiatal pteroszaurusz, egy azhdarchid. Csupán pár órás.
Így, hogy egy szigeten van,
az első bizonytalan lépteit biztonságban teheti meg.
Most, hogy megtalálta a lábát, ideje kipróbálni a szárnyát.
Némi gyakorlásra lesz szükség, míg megfelelően használni tudja.
Bár csupán 30 centi magas,
de valóságos óriássá nő majd, kilencméteres szárnyfesztávval.
És ahhoz, hogy ez megtörténjen, rengeteg táplálékra lesz szükség...
amit ez az apró sziget nem tud megadni.
El kell hagynia,
hogy a szigetet körülvevő mocsaras erdőkben táplálkozzon.
A kezdőrepülés mindig nehéz, főleg, ha nyílt víz felett történik.
Ma enyhe szellő fúj.
Ez jelent némi segítséget az emelkedésnél.
De ez a fiatal még nem elég erős.
Shamosuchusok. Négy és fél méter hosszú ragadozók.
Lehet, hogy a sziget biztonságot nyújt,
de a környező vizek biztosan nem.
Ha a felszállás nem tökéletes, akkor nehéz magasságot nyerni.
Ez itt pedig nincs elég magasan.
Néhányan az ügyesebb repülők közül
már majdnem elérték az erdő biztonságát.
Másoknak még próbálkozniuk kell.
Egy csodával határos menekülés.
És most itt a lehetőség, hogy begyűjtse a jutalmát.
Ezekben a gazdag mocsári erdőkben megvan minden élelem, amire szüksége van.
Itt, Dél-Amerika mocsaras vidékein
a hosszú, nyári napoknak köszönhetően egy nagyobb lakoma készülődik.
Ezek a mocsarak hemzsegnek a különféle állatoktól.
És gyülekeznek a vadászok.
Kegyetlen, 90 centis kajmánhalak.
Egy óriási Austroraptor ebédje.
A Velociraptorok rokonai, ám sokkal, de sokkal nagyobbak.
Hatméteresek a fejüktől a farkukig, és több mint 360 kilót nyomnak.
És a krokodilokétól nem sokban különböző fogazatukkal
ezek a dinoszauruszok nagyon ügyesek halfogásban.
Az év nagy részében magányos vadászok.
De ahogy a halak száma növekszik a nyár folyamán,
az Austroraptorok száma is nő.
A legnagyobbak a legjobb halászhelyeket próbálják fenntartani maguknak.
Nem tűrik a riválisokat.
Azoknak, akik még nem teljesen felnőttek, ez az év egyik kihívásokkal teli időszaka.
Ez a fiatal hím még mindig fiatalkori színeit viseli,
kevés reménye van rá, hogy jó halászhelyet találjon.
Azonban a táplálékhoz máshogy is hozzá lehet jutni.
Ilyen táplálékbőségben a felnőttek nagyon pazarlóan táplálkoznak.
Gyakran csak a halak legízletesebb részeit fogyasztják el.
És a fiatalabbaknak bármilyen maradék pompásan megfelel.
De azért ez kockázatos.
A sikerhez fondorlatosnak kell lenni.
Zúzódásokkal és üres kézzel távozik.
De mivel a felnőttek még mindig ott lakmároznak körülötte,
talán lesz még egy lehetősége.
Két felnőtt a legjobb halászhelyért harcol.
Eljött a fiatal számára a cselekvés pillanata...
...és a távozás ideje.
Sikerült.
És több, mint egy kis maradék.
Megtanulta a leckét.
És mikor a jó körülmények visszatérnek a következő évben,
talán képes lesz kivívni egy saját halászhelyet.
Madagaszkár északi részén a körülmények máris változni kezdtek.
A hónapok óta először érkező eső újraéleszti a kiszáradt földet.
Ahogy a medencék és csatornák újra megtelnek, az állatok visszatérnek.
És nem mindegyik dinoszaurusz.
Ezekben a sáros pocsolyákban lesben áll...
egy szörnyeteg.
A Beelzebufo, az ördögvarangy.
Olyan nagy, hogy egy kis dinoszauruszt egyben képes lenyelni.
De ez a hím nem vadászni jött.
Párt keres.
A nőstény ördögvarangyok kényesek, ezért jó helyet kell találnia.
Csak akkor tudja őket becsalogatni.
A mélyen zengő brekegése messzire jut.
Nem egészen ebben reménykedett.
Tizenöt méter hosszú rapetoszauruszok.
Az iszapfürdő ígérete vonzotta ide őket.
Az időzítés nem is lehetne rosszabb a Beelzebufo számára.
A pocsolyái immár 70 tonnás szaurupodák alatt vannak.
Kevés ideje van.
A nőstény ördögvarangyok csak az esős évszak kezdetén párosodnak.
Új pocsolyát kell szereznie.
Ott van egy.
Veszélyes lesz odajutnia.
Végre odaért...
de észrevették.
Nem véletlenül hívják ördögvarangynak.
Ideje még egy kicsit énekelni...
...de nem tudja túlharsogni az elégedett szauropodákat.
Szerencséjére
van valami, amit a rapetoszauruszok még a dagonyázásnál is jobban élveznek...
Mégpedig az evés.
Az éhes csorda odébbáll...
bár azért valami fontosat hátrahagynak.
Több tucat hatalmas, vízzel telt lábnyomot.
Tökéletes a Beelzebufo számára, hogy folytassa a párkeresést.
Az ördögvarangyok túlélése csak itt biztosított,
mivel a földet elárasztják az időszakos esőzések.
Vannak azonban olyan helyek, ahol a változó éghajlat következtében
az esőzések kevésbé biztosak.
Ez az észak-amerikai vízgyűjtő medence valaha úgy egy méter mély volt.
De az évtizedes aszály után most csontszáraz.
Ennek ellenére néhány dinoszaurusz még mindig itt időzik.
Egy csorda pacicefaloszaurusz,
bizarr lények vastag, kupolaalakú koponyával.
Legszívesebben gyümölcsökkel és levelekkel táplálkoznak...
de most kénytelenek gyökerekkel és rovarokkal beérni.
A csordát egy nagy testű hím vezeti.
Rendet tart, hogy mindenki nyugodtan kereshessen táplálékot.
De a csordán belül bajok készülődnek.
Egy fiatal hím lökdösődik.
Itt az ideje, hogy a domináns hím helyre tegye vagy elűzze.
Mutogatja a színes fejdíszét...
próbálja megfélemlíteni a fiatalt.
De az nem hátrál meg ilyen könnyen.
A 25 centi vastag koponyájuk védelmében túlélik az erős, frontális ütközéseket.
Az idősebb hím nehezebb,
de a fiatalabb mozgékonyabb, és nagyobb az állóképessége,
és ez az ő javára billenti a mérleget.
Egy győzelmi bömbölés.
De elhamarkodta.
A vesztesnek súlyos árat kell fizetnie.
Száműzik.
Egyedül küzdelmes lesz a túlélés.
De az élet a győztes számára sem lesz könnyű,
hacsak nem tér vissza víz a vidékre, méghozzá hamar.
Ezen a hatalmas kontinensen
több mint 260 000 négyzetkilométernyi mocsaras terület van...
amelynek legnagyobb része egész évben víz alatt marad.
Tavasszal
a frissen kihajtó növények remek táplálkozóhelyet kínálnak a csordáknak.
De ahol nagy számban vannak jelen a növényevők...
ott nagy vadászok is vannak.
T.-rexek...
a bolygó legerősebb szárazföldi ragadozói.
Általában lesből támadnak zsákmányukra...
de ennyi figyelő szempár kereszttüzében...
nem alkalmas az időpont a támadásra.
Ahogy leszáll a sötétség,
néhány csorda, amely addig a szabadban legelészett,
menedéket keresve visszahúzódik az erdőbe.
Mostantól a ragadozóknak áll a zászló.
A tirannoszauruszoknak van a legnagyobb szemük a dinoszauruszok között,
amely kiváló látást biztosít számukra gyenge fényviszonyok között.
És szinte hangtalanul képesek az erdőben haladni,
a párnázott talpuknak köszönhetően.
Egy csapat edmontoszaurusz.
Nincs páncélzatuk,
de akkorák, mint a T.-rexek, és kétszer olyan gyorsak.
Az elkapásukhoz cselhez kell folyamodni.
A vadászok mindegyike óvatosan elfoglalja helyét.
Aztán az egyik szándékosan zajt csap.
Az edmontoszauruszok megriadtak.
Most már tudják, hogy a vadászok közel vannak,
de a pontos helyüket nem.
Ideje használni a csapdát.
Az egyik T.-rex kirohan.
A csorda fejvesztve menekül, pont oda, ahol a másik támadásra készen lesben áll.
Tökéletesen kivitelezett terv...
a valaha élt egyik legnagyobb szárazföldi ragadozó által...
a prehisztorikus bolygónk mocsarában.
PREHISZTORIKUS BOLYGÓ, ÉS AMI MÖGÖTTE VAN
A PACICEFALOSZAURUSZ TÉNYLEG FEJJEL TÁMADOTT?
Ez egy pacicefaloszaurusz koponyája,
egy négy méter 80 centis növényevőé.
Az évek óta tartó kutatások ellenére
még mindig próbáljuk megérteni, hogy miért volt ilyen bizarr alakú feje.
A pacicefaloszauruszok legfeltűnőbb jegye...
TERMÉSZETTUDOMÁNYI MÚZEUM
...ez a furcsa domborulat a fejükön.
Tele volt nagyon fura púpokkal, göbökkel és gümőkkel.
Egészen sárkányszerűek voltak.
PROFESSZOR TERMÉSZETTUDOMÁNYI MÚZEUM
Amikor látták a domború koponyákat,
amik elérhették a 30 centiméteres vastagságot is,
akkor azt gondolták, hogy nagyon erősek.
Úgy vélték, talán arra használták, hogy lefejeljék egymást
a hierarchia helyeiért folytatott versenyekben.
A ma élő állatok közül a kanadai vadjuh öklel így.
A megvastagodott koponya megvédi az agyát a becsapódástól.
De ez teljesen magyarázza a pacicefaloszaurusz domború fejét?
Számos paleontológus úgy vélte, hogy meg kéne nézni a koponyák belsejét.
Felszeleteltek néhány pacicefaloszauruszpúpot,
és ezután úgy gondolták, talán nem elég erős,
hogy ellenálljon a közvetlenül a fejükre irányuló ütközéseknek.
De felfedeztek még valamit, ami arra utal, hogy a domborulatoknak más céljuk is volt.
A felszínüket finom rostokból álló háló szőtte be.
Talán élénk színű bőrt tartottak,
amelyet pár vonzására használtak.
Úgy tűnt, ez az új elmélet elfogadható, egészen 2013-ig,
amikor is új felfedezést tettek.
Találtak egy pacicefaloszauruszt,
amely a nyomok tanúsága szerint többszörös fejsérülés túlélője volt,
és ez nem egyszeri eset volt.
Elővettek és átnéztek történelmi múzeumi gyűjteményeket,
és rájöttek, hogy elég sok bizonyíték van ezekre az elváltozásokra
hasonló helyen, csomó különböző pacicefaloszaurusznál.
Ez jó bizonyítéka annak, hogy a fejüket összeütve küzdhettek.
Akkor elég erősek voltak a koponyák ahhoz,
hogy megvédjék a pacicefaloszauruszok agyát?
Hogy ezt kiderítsék, a tudósok a legújabb szkennelési technológiához nyúltak.
A CT-felvételek segítségével megépíthetjük a csontok virtuális modelljeit,
melyeket aztán alá tudunk vetni különböző mérnöki teszteknek,
ugyanúgy, ahogy egy repülőgép-alkatrész vagy egy csípőprotézis esetében.
Ez szolgáltatta az utolsó bizonyítékot.
Kiderült, hogy ezek a domborulatok
tényleg ellenállhattak egy hatalmas erőhatásnak.
Olyan erőhatásnak, amilyennek az amerikai focisták is ki vannak téve,
amikor egymásnak ütköznek.
Ma már úgy tartjuk, hogy a pacicefaloszauruszok feje
egyrészt félelmetes fegyverként...
...másrészt színes díszként szolgált.
Kétféleképpen mutatta meg, ki is a főnök a prehisztorikus világukban.
A feliratot fordította: Binder Natália